Cercador
Llista categories
Detall intervenció
RE: RE: quietud ( aquí !!! però potser encara ... )
Intervenció de: ambre | 15-09-2010
quietud
quiet
al cop de l'ona
ferm
a vores d'ascles, al front
ell
únic soldat
amb el vent per cuirassa i d'arma
una ànima d'aigua
quiet
cos present
per la batalla només valent
ell
com de l'esquerda la part
entre el tot dels sentits i la ment
... en quelcom més gran
temps
tan abstractivament fins l'ataràxia
fins el coratge en tot àtom i cap
dimensió pel verb
tan sols
lectura del món
quiet
Respostes
-
Pastís de maduixa
Galzeran (homefosc) | 12/09/2010 a les 10:08
Tenia un pastís de maduixa
i entre els dits me'n llepava
tot el suc dolç i granat,
com uns llavis encesos
dins d'uns llavis apagats,
intuint entre mirades,
les esquerdes del present.
Arrugues cofoies d'una vida
allunyada de cap perill,
asseguda a la vora d'una taula
a tocar de la finestra de la cuina,
o d'un penya-segat, arran el mar.
Bon profit amor meu,
descansa tranquil,
potser no arribi cap demà,
potser viuré dins d'un laberint,
o d'un vaixell, en aquell mar llunyà,
però no deixis de mirar
la vida enllà les cofoies arrugues
de paper imprès, ignorant,
desinteressant-te,
de la meva pell
tesa i càlida encara,
i tant propera.
Encara.
Potser demà hi cauràs...
quan ja sigui tard per salvar-te,
cercaràs qui et llepi les ferides,
però la vida m'haurà engolit,
igual com faig jo,
libant-me les engrunes,
d'un pastís de maduixa, enrogit.
-
Al fons d'un forat
vitriol | 13/09/2010 a les 21:36
S'escolaren els somnis, del meu mon esberlat,
a pes,
foradant el futur.
L'esquerda, de temps profund,
esdevé habitacle incomode en destrucció.
Sense Nord,
no cal avançar vers l'horitzó,
ni bastir pilars d'un pont més enllà de la mar.
Soc un mort en la vida fosca,
al fons d'un forat.
-
Cos de terra
Xantalam | 14/09/2010 a les 00:41
Som a l'abric de l'intempèrie del temps,
a recer de les paraules que pensem
eternes, el so esmorteït d'unes passes
lentes, i que lentes que són...
Hom diria que no avancem.
Som dubte i escletxa oberta en la carn
de la terra, ferida que no cura, nafra
en la pell, bretxa en el front, i unes passes
lentes, i que lentes que són...
Hom diria que avancem tan poc...
O que no som ni temps, ni paraules, ni so,
ni passes, ni carn, ni ferida, ni pell, ni front.
Som cos de terra, i cops d'orb.
-
Cos de terra (aquest millor!)
Xantalam | 14/09/2010 a les 00:48
Som a l'abric de la intempèrie del temps,
a recer de les paraules que pensem
eternes, el so esmorteït d'unes passes
lentes, i que lentes que són...
Hom diria que no avancem.
Som dubte i escletxa oberta en la carn
de la terra, ferida que no cura, nafra
en la pell, bretxa en el front, i unes passes
lentes, i que lentes que són...
Hom diria que avancem tan poc...
O que no som ni temps, ni paraules, ni so,
ni passes, ni carn, ni ferida, ni pell, ni front.
Som cos de terra, i cops d'orb.
-
quietud
ambre | 14/09/2010 a les 02:35
quietud
quiet
al cop de l'ona
ferm
a vores d'ascles
front d'un sol soldat
vent per cuirassa
d'arma ànima d'aigua
quiet
present per la batalla
cos
només valent
ell com de l'esquerda la part
entre el tot dels sentits i la ment
en quelcom més gran
temps
tan abstractivament fins l'ataràxia
fins el coratge en tot àtom
cap dimensió pel verb
-
RE: quietud ( aquí !!! )
ambre | 14/09/2010 a les 15:31
quietud
quiet
al cop de l'ona
ferm
a vores d'ascles
front d'un sol soldat
vent per cuirassa
d'arma ànima d'aigua
quiet
present per la batalla
cos
només valent
ell com de l'esquerda la part
entre el tot dels sentits i la ment
en quelcom més gran
temps
tan abstractivament fins l'ataràxia
fins el coratge en tot àtom
i cap dimensió pel verb
sols
lectura del món
quiet
-
RE: RE: quietud ( aquí !!! però potser encara ... )
ambre | 15/09/2010 a les 13:35
quietud
quiet
al cop de l'ona
ferm
a vores d'ascles, al front
ell
únic soldat
amb el vent per cuirassa i d'arma
una ànima d'aigua
quiet
cos present
per la batalla només valent
ell
com de l'esquerda la part
entre el tot dels sentits i la ment
... en quelcom més gran
temps
tan abstractivament fins l'ataràxia
fins el coratge en tot àtom i cap
dimensió pel verb
tan sols
lectura del món
quiet
-
Vaixell de formigó
F. Arnau | 14/09/2010 a les 20:13
A la proa d'un vaixell de formigó,
un dilluns de setembre pel matí
l'home calb s'assabenta dels esports.
El naufragi imminent no l'interessa
perquè fa molt de temps que no s'astora
i es recolza al centre del clevill,
fins i tot sembla estar força tranquil.
I la mar que se'l mira mentre pensa
quan farà la darrera embranzida
per engolir el vaixell en un no-res.
L'home calb és aliè a tot això,
les esquerdes de sòl no li fan por,
al contrari, l'ajuden a escapar-se,
tan sols vol saber com va la Lliga.
***
13/09/MMX
FRANCESC
-
Vaixell de formigó (millor ací)
F. Arnau | 14/09/2010 a les 21:32
A la proa d'un vaixell de formigó,
un dilluns de setembre pel matí
l'home calb s'assabenta dels esports.
El naufragi imminent no l'interessa
perquè fa molt de temps que no s'astora,
fins i tot sembla estar força tranquil
i es recolza al centre del clevill.
I la mar que se'l mira mentre pensa
quan farà la darrera embranzida
per engolir el vaixell en un no-res.
L'home calb és aliè a tot això,
les esquerdes de sòl no li fan por,
al contrari, l'ajuden a escapar-se,
tan sols vol saber com va la Lliga.
***
13/09/MMX
FRANCESC
-
RE: Vaixell de formigó (la tercera és la bona)
F. Arnau | 14/09/2010 a les 23:50
A la proa d'un vaixell de formigó,
un dilluns de setembre pel matí
l'home calb s'assabenta dels esports.
El naufragi imminent no l'interessa
perquè fa molt de temps que no s'astora,
fins i tot sembla estar força tranquil
i es recolza al centre del clevill.
I la mar que se'l mira mentre pensa
quan farà la darrera embranzida
per engolir el vaixell en un no-res.
L'home calb és aliè a tot això,
les esquerdes de sòl no li fan por,
al contrari, l'ajuden a escapar-se,
i tan sols vol saber com va la Lliga.
***
13/09/MMX
FRANCESC
-
Vaixell de formigó (la tercera és la bona) però centrada...
F. Arnau | 14/09/2010 a les 23:53
A la proa d'un vaixell de formigó,
un dilluns de setembre pel matí
l'home calb s'assabenta dels esports.
El naufragi imminent no l'interessa
perquè fa molt de temps que no s'astora,
fins i tot sembla estar força tranquil
i es recolza al centre del clevill.
I la mar que se'l mira mentre pensa
quan farà la darrera embranzida
per engolir el vaixell en un no-res.
L'home calb és aliè a tot això,
les esquerdes de sòl no li fan por,
al contrari, l'ajuden a escapar-se,
i tan sols vol saber com va la Lliga.
***
13/09/MMX
FRANCESC
-
PEDRA DE FOC
Núria Niubó | 14/09/2010 a les 23:35
PEDRA DE FOC
Esberlada com pedra nua.
Oberta de bat a bat.
Esquerdada.
Trencada per dins,
molt en dins,
i en la foscor,
perduda.
Crema,
crema l'espurna.
Brolla,
brolla lava de sang.
Més gran l'esquerda.
Més oberta la ferida.
Neix riu de foc,
esclata l'escorça,
es besa la ràbia,
cos avall,
perduda.
De sota,
creix
altra pedra,
llisa,
lluenta,
viva.
............
-
Mar sen fi
Carme Cabús | 15/09/2010 a les 13:05
Mar sens fi, incorruptible,
braoles de vital ànsia,
setinada et lluu la pell
de constel·lacions i oratges.
No s'acaba l'horitzó
ni fineix la terra encara
quan fas la volta en rodó
i a l'altre extrem vas besant-la.
Dens, immens, impressionant,
bramules alt i salvatge
i mossega el teu queixal
l'obra ínfima i humana.
-
Homínida misèria, dinàmica tectònica
deòmises | 15/09/2010 a les 18:18
Esquerdes en el món que creix,
En la quietud d'un sospir on la pedra
Deixa pas al buit, a l'esforç
De desplaçar els impediments
Per abastar la llum.
Foscor o incertesa? Potser l'indiferent
Tarannà de l'home que llegeix
Permet que s'esqueixi el formigó,
Que augmenti l'amargor de la Terra.
Demà, la remor del bressar continu
Portarà notícies de catàstrofes
Que seran llegides amb indiferència.
Mentrestant, l'embat de la mar s'aproxima
A l'escullera pètria de la immobilitat.
d.
-
Esquerdes
Bitxa | 15/09/2010 a les 21:40
Quan de la muntanya
només queda el roquer,
esquelet de pedra,
essència silent.
Quan del bassal
només queda el fang,
humil trencaclosques,
camí de clivells.
Quan els anys
et roben mentides,
t'omplen de calma
i et nuen la pell,
ja no t'importa
quan sota els peus,
s'obren esquerdes
per dir-te qui ets.
-
Esquerdes (aquest és el bo)
Bitxa | 15/09/2010 a les 21:56
-
Esquerdes (aquest és el bo)
Bitxa | 15/09/2010 a les 21:57
Quan de la muntanya
només queda el roquer,
esquelet de pedra,
essència silent.
Quan del bassal
només queda el fang,
humil trencaclosques,
camí de clivells.
Quan els anys
et roben mentides,
t'omplen de calma
i et nuen la pell,
ja no t'importa
quan sota dels peus,
s'obren esquerdes
per dir-te qui ets.
Respon a aquesta intervenció
Nous recomanats editora
Últims comentats
- Diàleg fictici amb Versaleta. (2 comentaris)
- Llavor (2 comentaris)
- Reivindicació (4 comentaris)
- MIGDIADA (3 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Campi qui pugui (2 comentaris)
- INTERVENCIÓ ANAMÒRFICA (1 comentaris)
- SI N’HI HA DE GENT RARA!... (1 comentaris)
Nous més llegits
- MIGDIADA (911 lectures)
- POEMA HUMITÓS (414 lectures)
- Llavor (354 lectures)
- VERGONYA DE POLÍTICS (350 lectures)
- La sal atrapada en la memòria (341 lectures)
- Mentre couen les mongetes, escric (287 lectures)
- DARRERS DIES (236 lectures)
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià (202 lectures)
- A LA DERIVA (186 lectures)
- A la platja! (175 lectures)
Nous més comentats
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- Mentre couen les mongetes, escric (10 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- A la platja! (7 comentaris)
- L’estel petit i llunyà (7 comentaris)
- d'avui i d'ahir (7 comentaris)
- I és aleshores... quan tot passa (6 comentaris)
- Amb ganes de CONVERSAR (6 comentaris)
- Terra estimada (5 comentaris)
Nous més votats
- A LA DERIVA (Agrada a 3 relataires)
- POEMA HUMITÓS (Agrada a 3 relataires)
- Amb ganes de CONVERSAR (Agrada a 2 relataires)
- I és aleshores... quan tot passa (Agrada a 2 relataires)
- El bes (Agrada a 2 relataires)
- Mentre couen les mongetes, escric (Agrada a 2 relataires)
- DARRERS DIES (Agrada a 2 relataires)
- Ara que tinc mig segle i tres lustres (Agrada a 1 relataires)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (Agrada a 1 relataires)
- Reivindicació (Agrada a 1 relataires)