Cercador
Ja saps qui sóc?
Un relat de: Galzeran (homefosc)* * * *
Truquen a la porta, però no pensa pas obrir, també hi pot anar el seu germanet, -pensa ell- no sap què hi fa a la seva cambra; mirant pàgines marranes per Internet, segur! Ara no pot obrir, ara no, just quan està a punt de fer el conjur que obligarà Gardalt a quedar-se tancat en aquella cova obscura i humida, i on el deixarà fins que s'avingui a ser el seu fidel servent. "-Tinc els punts i el poder per fer-ho, i ho faré ara mateix..."
Ja ho ha fet, i respira, complagut, tirant el cos enrere a la cadira; mira per la finestra per apaivagar els nervis del combat. Encara no és de nit, però ja fosqueja i es comença a veure alguna lluminària encesa en diversos pisos dels altres blocs.
Un timbre el retorna a la seva habitació.
"-Quins pebrots! Un altre cop truquen. No deixa de martiritzar-me aquest telèfon, perquè no l'agafa ningú? M'hauré d'aixecar per desconnectar-lo, i no puc despistar-me, ara que domino la partida; tinc la victòria al meu abast. Tot Internet al·lucinarà per la meva audàcia, no és cap enemic fàcil aquest màgic, el misteriós Gardalt. Feia un any que el perseguia, m'ha fet passar mals moments, però ara és meu per sempre, no el deixaré lliure fins que no em demani ser el meu esclau".
Rep un missatge a la finestra del joc, mou els dits amb destresa i clica les tecles adients per obrir-lo i respondre, si cal.
És ell, en Gardalt; li deu demanar clemència...!!!
Darkness:
-Pateix Gardalt, no podràs sortir de la teva llodriguera, has errat la jugada, ho has de reconèixer, sóc millor que tu.
Gardalt:
-Estic esperant el teu darrer atac, jo no em crec la teva innocència ni espero clemència, sé que vols destruir-me.
Darkness:
-Doncs posa't a jeure, que avui et deixo penjat, hauré de marxar, l'impertinent del telèfon no deixa de sonar, i hauré de baixar al carrer una estona.
Gardalt:
-Tens un gos?
Darkness:
-Els meus progenitors volen que el tregui a passejar... i tu què saps si tinc un gos, o no?
Gardalt:
-No em demanis com ho faig, sàpigues que ho sé... sóc un mag i sacerdot, ho recordes? I no sé qui està en una llodriguera, potser t'enduràs una sorpresa, m'he aliat amb el malgirbat del Turnodor, i ve a cercar-te. Vigila on pixa el gos... jajajaja!
Darkness:
-No pots fer-ho això!
Turnodor:
-Encara no he sortit al carrer, puc esperar... i després seràs abduït... o destruït fora de línia, fora de la xarxa.
Darkness:
-No t'havia convidat, jo...
Turnodor:
-En Gardalt m'ha donat l'accés.
Darkness:
-Això està prohibit pel moderador... jo t'havia encerclat correctament Gardalt, traïdor, no podies demanar ajut, ara que estaves tancat sense alternativa dins la teva cova.
Gardalt:
-On parla d'aquest punt la norma del joc?
Darkness:
-Al capítol vint-i-sis, en el tercer paràgraf ho diu taxativament, no dóna opció per dubtes ni interpretacions forassenyades, esteu contradient les normes. I ho sabeu.
Turnodor:
-Sembla que no has llegit el capítol setanta-set... allí queda ben clara la nostra situació, estem dins de la norma, i em penso que ja ho saps, et veig la cara de cagat pel Messenger.
Darkness:
-Però si el tinc apagat...
Gardalt:
-No ho saps tot, Darkness... o t'he de dir Jaume? Perquè et dius Jaume, oi estaquirot perdedor? Ja pots aixecar la barrera que em té tancat dins de la cova, o et prometo que Turnodor gaudirà llepant els teus ossos blanquinosos. Tu tens la paraula, ara.
El Turnodor li feia molta por al Jaume, altres cops s'havien disputat algun punt estratègic i n'havia sortit malparat, però mai havia calgut lluitar en un "cara a cara" i no ho volia fer ara. Abans que enfrontar-se amb ell preferia morir, i deixar Gardalt penjat a la cova, maleït Gardalt...
Darkness:
-Esteu sonats, em sentiu? Sonats com una regadora! Però a mi no em feu por, i ara oblida'm Gardalt, et quedaràs aquí per sempre, mai més en sortiràs, perquè tan sols jo tinc la clau per fer-te sortir de la cova, i la clau marxarà amb mi a l'altre món, adéu...
Gardalt:
-Què fas boig? No ho facis...!!!!!
La porta de la cambra del Jaume s'obra d'una revolada, qui hi entra panteixa angoixat, no hi és a temps... veu al Jaume volant, enllà de la finestra d'un sisè pis.
Gardalt:
-... no ho facis!!!! Que sóc jo, el Lluís, el teu germà....
Comentaris
-
mare meva[Ofensiu]africanoamerica | 22-10-2009 | Valoració: 9
m'has deixat en estat de shock..quin relat més fort!
enhorabona, l'agrego als meus relats preferits, ñes molt molt bo! quin final.. -
Un final colpidor[Ofensiu]Endevina'm | 17-08-2009
no tinc més paraules. Un relat ben narrat, amb bon ritme i amb un final, com ja he dit, colpidor.
El dialeg és fantàstic i mol real.
Et felicito.
rínxol. -
Sé que havia llegit...[Ofensiu]Maria Sanz Llaudet | 12-01-2009 | Valoració: 10
aquest relat i, pel que sembla, no vaig trobar el moment per comentar-te'l. Ara, rellegint-lo per segona vegada, he sentit altra vegada la mateixa impressió, com una mena de neguit, possiblement per la versamblança amb successos reals que m'han vingut a la ment, produits en aquell cas per un joc de rol que va provocar la mort de vàries persones. Obsessions maltisses que retorcen la ment fins a invalidar el discerniment entre la realitat i la fantasia, Crec que ho has reflexat molt bé en el relat, i el final que has triat li doma la força necessària com perquè ens adonem de les tràgiques conseqüències d'un us indegut d'aquests jocs d'esbarjo.
Una abraçada -
No sé que ha pasat[Ofensiu]Fidel Català | 23-12-2008
em sap greu, el meu ordinador s'ha enganxat.
F. -
un relat trepidant[Ofensiu]Fidel Català | 23-12-2008
i de lectura fàcil, però compromesa.
Et felicito.
F. -
un relat trepidant[Ofensiu]Fidel Català | 23-12-2008
i de lectura fàcil, però compromesa.
Et felicito.
F. -
un relat trepidant[Ofensiu]Fidel Català | 23-12-2008
i de lectura fàcil, però compromesa.
Et felicito.
F. -
Molt bé aquesta crítica [Ofensiu]Màndalf | 15-12-2008
Sobre els penjats pels jocs d'ordinador, enganxats en mons artificials potser per evadir-se de la realitat. Es comença per entretenir-se una mica i, si no es para comte, s'acaba absorbit pel joc.
Sobre el relat, l'he trobat magnífic, molt ben portat. És una història d'aquelles que et fan llegir de pressa fins al final. Un final apoteòsic, per cert. L'obsessió pel joc del protagonista el fa confondre's amb el personatge de ficció. L'aparició del seu germà, molt bona. El suïcidi físic és un pèl exagerat, però el trobo encertat per la història; fa més evidents les conseqüències de la malaltia, això és el que és aquesta obsessió.
Una cosa Ferran, el Gardalt aquest no serà el meu cosí, oi?
M
-
Sí que ho sé ![Ofensiu]brins | 07-12-2008
Enganxar-se a jocs addictius pot fer molt mal.
Espero que el teu personatge reflexioni. -
Molt actual[Ofensiu]Maria Clara Prat Roig | 05-12-2008
Està molt bé, jo tinc un fill que ha estat força enganxat a aquests jocs, ara ja és més gran i sembla que se n'ha donat compte que són força addictius. Es nota que a tú també t'agraden pel llenguatge que utilitzes. Com totes les coses en la mesura està l'equilibri, no és dolent el joc sinò la seva mala utilització.
Gràcies pel teu comentari del meu conte "Diagnòstic", i també gràcies per les correccions, de fet amb els "quès"sempre tinc dubtes. M'agrada molt aquesta web i la bona relació que hi ha entre els autors. Tinc més contes per enviar, espero que em facis els comentaris pertinents, sempre ajuden a millorar.
Com que sóc "novella" en la web de moment no valoro. -
Magnífic relat![Ofensiu]Xantalam | 22-11-2008
Bons diàlegs, ben trenats, molt creïbles, que aconsegueixen endinsar-nos en el món , en aquest cas tremendament angoixant, dels jocs de rol amb un final dramàtic, amb el que has sabut sorprendre'ns. És un relat de ficció, però tristament s'han donat també casos reals amb conseqüències similars.
Felicitats pel relat i per estar entre els destacats!
Petons!
Xantalam
-
Ja saps qui sóc?[Ofensiu]deòmises | 22-11-2008
De vegades, en l'anonimat, hi ha amics que enyores, companys desapareguts que podràs recuperar mitjançant mails que, un cop rebuts, faran que retornin amb el deliri de la primera vegada.
De vegades, l'anonimat dóna valor i premis. O catàstrofes.
Bon relat, company i amic, d. -
Bon relat fantàstic[Ofensiu]M.Salles | 20-11-2008 | Valoració: 10
De tota manera, cal tenir present que les noves tecnologies no són el dimoni de tots els mals. Els mals estan dins la "testa" i potser no són sinó un reflex de la nostra societat malalta.
Les noves tecnologies ens donen, per exemple aquí a RC, un munt d'experiències notables, internet ens acosta a familiars llunyans, a amics potser perduts, retrobats o fer-ne de nous. No cal confondre la causa amb l'eina. És la societat que estem fent qui està malalta: una societat competitiva, neuròtica, individualista.
Si la societat tingués en alça valors com la lleialtat, la solidaritat, la igualtat, el respecte en l'altre, potser no caldria escriure relats com aquest.
En fi, bon relat. -
A traïció[Ofensiu]Naiade | 20-11-2008 | Valoració: 10
Un relat que fa diana a un problema molt actual i que és cada vegada mes preocupant.
Moltes vegades m'he plantejat on arribarem amb aquesta adició que no tan sols atrapa als joves. Et felicito per plasmar tan bé aquest relat, que podria publicar-se als mitjans de comunicació per anar conscienciant a moltes persones que potser no li donen l'importància que té. És el problema del mal ús de les noves tecnologies. Encara que per l'usuari, imagino que és difícil distingir on es troba el límit entre el que només és un entreteniment i el que va atrapant-los cada cop més fins posseir-los totalment.
Una forta abraçada
-
és esgarrifós[Ofensiu]gypsy | 20-11-2008
veure el poder de les noves tecnologies, d'internet, dels jocs que se't fiquen endins com confengint una altra realitat que sembla més veritable que la pròpia.
On són els límits?, bona pregunta.
M'ha agradat molt com l'has escrit. És àgil, ben estructurat i molt creïble, massa!.
petons!
gyps -
I tant![Ofensiu]Mercè Bellfort | 18-11-2008 | Valoració: 10
Sé que ets en darkman, un relataire amb unes grans dosis d'imaginació que sap sacsejar el lector jugant - mai millor dit- entre la ficció i la realitat fent ús d'una fluïdesa narrativa que et deixa bocabadat.
Et felicito pel relat i pel lloc on t'han col·locat... Així, quietet, no vagis ara a saltar per la finestra, he, he.
Una abraçada.
Mercè
-
Transcric...[Ofensiu]bocidecel | 14-11-2008 | Valoració: 10
el comentari del Repte:
És un relat angoixant, ben escrit i molt ben ambientat que t'endinsa en un joc que traspassa els límits de la realitat. Contrast entre realitat i ficció que el protagonista acaba confonent, una tensió constant que desemboca en un final imprevisible, sorprenent, fatal. Un desenllaç que et regira de dalt a baix i que et demostra l'abast real d'aquestes addiccions, conegudes com a no tòxiques. Addiccions creades psicològicament, que no requereixen cap tipus de substància i que afecten molts nois o noies joves, que deixen l'escola, els amics i la família per poder jugar el màxim d'hores possibles amb l'única ambició de fer-se més i més poderosos dins dels móns virtuals. Molt bon relat, espero que el publiquis. Moltes gràcies, darkman.
Una abraçada.
Valoració mitja: 9.86
l´Autor
![Foto de perfil de Galzeran (homefosc) Foto de perfil de Galzeran (homefosc)](/imatges_autors/474023.jpg?rnd=1327288250)
96 Relats
838 Comentaris
267286 Lectures
Valoració de l'autor: 9.96
Biografia:
A voltes escric per necessitat.(Maria Barbal dixit)
La foto de la portada del llibre és un dibuix de la relataire allan lee, i podeu comprar el llibre digital aquí
El bloc de l'home fosc té més relats i poesies meves aneu-hi per aquí
De mica en mica aniré marxant, potser sols quedaran alguns relats presentats i escollits en els concursos, i potser algunes poesies, però fins i tot aquestes acabaran per volar-
Dels meus relats a concurs, que durant els anys de participar van quedar finalistes, n'he fet un recull electrònic que podeu baixar/descarregar gratuïtament des de LEKTU
No sempre els he publicat sota aquest perfil, però tots es poden trobar dins la pàgina de relats en català.
![](https://homefosc.files.wordpress.com/2021/07/2021.06-la-lleixa-del-concurs-portada.jpg)
Com evoluciona el nom que utilitzo a les xarxes.
F. d'Armengol és la base de tot plegat
darmengol es com ho escriuen ara al meu fill
darman em deien els amics, fa uns anys, quan anàvem al cinema amb la colla, i un dia ens vam topar amb la peli darkman. Cosa que va derivar en darkman quan em vaig inscriure a aquest portal allí pel 2007, i quan un antic relataire em va dir que quedava més autèntic home fosc Ajuntant els dos mots, vaig adoptar aquesta paraula per identificar-me a les xarxes. I en record a la família de la mare, ara poso Galzeran davant de l'homefosc. Galzeran-homefosc i ara crec que ja no ho tacaré més, si més no, en aquest perfil, el primer que vaig obrir a Relats en Català.
UN ALTRE JO
ESCRITS DE L'HOME FOSC
L'HOME FOSC AL FACEBOOK
AUTOR A GOODREADS
LA LLEIXA DE L'HOME FOSC
I si us cal fer algun comentari més privat darman59@gmail.com
A l'octubre del 2024 publicaré la meva primera novel·la de fantasia màgica en un món inventat, que algunes vegades s'assembla a casa nostra. I arribat el dia, que ja falta menys, si el voleu comprar el trobareu aquí, a edicions secc
Gràcies per llegir-me.
Ferran d'Armengol
/////////////////////////////////////////////////////////////////////
A voltes, madurar exigeix caure de l'arbre.
/////////////////////////////////////////////////////////////////////
Últims relats de l'autor
- Entre el cel i l'infern
- A RAIG PER UN COMIAT
- LLIGAMS ETERNS - (Arc a la Ràdio - Cicle de la Vida - Gener - Adolescència)
- VISITA DIÜRNA AL ZOO - (Arc a la Ràdio - Cicle de la Vida - Desembre - Infància)
- CAMINS DE LLUM (Arc a la Ràdio - Cicle de la Vida - Novembre - Naixement)
- DELLÀ DEL TEMPS - (Somnis Tricentenaris)
- TORNAREM A LLUITAR
- L'ORDRE DE LES EVIDÈNCIES (ARC a la ràdio - Colors - Maig - Negre - Misteri)
- UCRONIA PARLAMENTARIA (ARC a la Ràdio Colors - Març - Blau - Relats històrics)
- L'ÀVIA FEIA PUNTES DE COIXÍ - (ARC a la Ràdio Colors - Febrer - Rosa - Sentimental)
- ARRELS HUMANES (ARC a la Ràdio - Desembre - Groc - Ciència Ficció)
- Darrere la porta - ARC A LA RÀDIO - Novembre - Vermell - terror
- NO T'HE PERDUT
- CELSIUS 233 (Ganduls i malfactors) - (ARC a la Ràdio - Escriptura)
- Deixa'l Créixer