Cercador
Manca de temps
Un relat de: brinsMANCA DE TEMPS
Se'm fa llarga aquesta estona d'espera... Ja fa mitja hora que sóc aquí i encara no m'han cridat. Es visita molta gent, avui; no hi ha cap seient buit en tota la sala.
Aquesta senyora gran que seu davant meu ha vingut amb la filla. Que ben arreglada que porta la mare! Va molt ben vestida, ben pentinada, i amb joies de bon gust. No sé pas per què té aquest posat tan trist...No sap la sort que té de tenir una filla que l'atengui tan bé.
-Senyor, Miquel Bosch, al despatx 33!
No, encara no és el meu torn. Ara entra una altra senyora que també és bastant gran; porta bastó per poder caminar i sembla cansada. Un senyor li ofereix la cadira i ella l'accepta encantada; segurament que li feien mal les cames. Com n'és de fàcil, a vegades, ajudar la gent....Oh! porta les mitges trencades, pobra dona! no deu tenir ningú que tingui cura d'ella.
- Senyora Joana Puig, al despatx 54!
Tot i que ha estat l' última d'arribar, ja l'han cridada, la senyora del bastó. Camina desorientada, pobreta, té dos fulls a la mà que deuen ser resultats de proves; no sé pas si podrà entendre tot el que li explicarà el metge i no crec, tampoc, que recordi quan ha de prendre els medicaments. Potser li ho podrà explicar algú quan arribi a casa, però ja se sap que els fills sempre estan molt ocupats...
- Senyora Maria Rius, al despatx 49!
Ja s'aixeca, la mare; ho fa amb bastant dificultat; sort que l'ajuda la noia sud-americana que seia prop d'ella, la filla se n'ha hagut d'anar fa estona perquè tenia molta pressa. Aquesta noia li ofereix el braç i camina al seu costat sol.lícita i molt atenta.
Quina sorpresa he tingut! No m'havia fixat que havien vingut acompanyades...
Comentaris
-
Font d'inspiració[Ofensiu]llpages | 22-03-2020 | Valoració: 10
Contemplar el que t'envolta és una font inesgotable d'inspiració per a relats. Ara bé, cal ser bon/a observador/a, fixar-se en els detalls que donaran originalitat al que es deixarà per escrit. També cal saber descriure acuradament l'escena, no és tan senzill, sovint se t'acumulen les sensacions i no saps com endreçar-les. Qui signa "Manca de temps" domina a la perfecció les dues qualitats, observació i descripció escrita. Enhorabona, brins!
-
A mi també ...[Ofensiu]Annalls | 08-01-2013
...m'agrada aprofitar el temps observant, inventant , imaginant i moltes vegades encertant fruit de les experiències de la vida. En aquest relat m'ha passat una de curiosa, quan al principi descrivies la mare, he pensat que potser no era la filla que l'havia arreglat si no la noia que la cuidava i la filla l'havia acompanyat. I ja veus...la filla no en te segurament cap culpa, es la vida que portem...accelerada e injusta.
-
Quatre pinzellades...[Ofensiu]Joan Gausachs i Marí | 08-05-2011 | Valoració: 10
Quatre pinzellades.
Amb quatre pinzellades ens has traslladat a una sala d’espera i ens has distret amb les teves observacions.
No és pas que me n’alegri de la teva espera, però... si hagués estat més llarga ens hauries ofert més descripcions.
La paraula “pinzellades” hi és, posada amb tota la intenció!
—Joan—
-
Quan observem la realitat és [Ofensiu]Romy Ros | 16-07-2010 | Valoració: 10
llavors que ens surten més bé els relats perque estan plens de subtileses, de situacions que a vegades poden semblar fictícies i realment no ho són. La realitat és un pou sense fons on podem inspirar-nos...El teu relat m'agrada per la bona observació que fas dels personatges en tan poca estona. Enhorabona i reb una abraçada!
-
Tot observant[Ofensiu]Shaudin Melgar-Foraster | 17-06-2010 | Valoració: 10
M'ha semblat un relat molt subtil. On trobem històries reals o imaginades, perquè no sabem qui són realment aquestes dones grans o quina és la seva història, però els detalls observats per la narradora ens fan copsar una certa negligència -les mitges trencades de l'una o l'acompanyant de l'altra (que no és la filla)-. Amb habilitat ens fas arribar a les nostres pròpies conclusions.
Una abraçada,
Shaudin
-
un quadre molt realista[Ofensiu]panxample | 14-06-2010
i ben expressat em veig al teu costat a la sala d'espera llegint a Tolstoi, amb una orella observant.
Mira ja em criden!
Avant -
Quadre realista[Ofensiu]Unaquimera | 13-06-2010 | Valoració: 10
Llegint els teus pensaments m'he vist asseguda a prop teu, contemplant els personatges a què fas al·lusió en el teu text, molt realista.
Realment, tothom fa més o menys el mateix mentre espera a ser cridat: observar els altres. És clar que uns ho fan dissimuladament i altres de forma directa, uns per poca estona i els altres sense parar, però durant una estona tots som espectacle i espectadors a un temps i de manera mútua.
Bon quadre de situació el que has pintat amb els teus mots!
T'envio una abraçada de les que es prenen el seu temps,
Unaquimera
-
Poder d'observació[Ofensiu]copernic | 12-06-2010
Déu n'hi do les dots d'observació que gastes també. Has fet un retrat minuciós i realista de la consulta d'un metge, un espai tancat en el que, en l'estona que ens esperem, podem deduir i fantasejar sobre la vida de les persones que comparteixen per uns moments una habitació. Això és el que ha fet la teva protagonista: en un plis-plas ha bastit històries de cada un dels pacients i ha reflexionat sobre la vellesa, la decadència i la solitud. Un retrat molt encertat i que demostra una de les qualitats que ha de tenir un bon escriptor: la tafaneria (en el bon sentit, és clar)
Això de l'astrònom ho diuen evidentment pel meu nick, Copèrnic. Me'l vaig posar perquè va ser el primer a contradir el poder dominant en aquell moment (l'esglèsia) encara que publiquessin la seva teoria astronòmica quan ja era mort. La inquisició no estava per punetes. Mira el que va passar amb Galileu. Ciència contra rel.ligió ha estat una història tan llarga com la de la humanitat. Quan vaig canviar de pis ens vàrem traslladar a un àtic a on, des de les golfes, gaudeixo d'una vista magnífica de Girona. D'aquí a dir-li l'observatori al lloc a on escric va ser pensar-hi i ja està. T'envio una forta abraçada! -
...[Ofensiu]montserrat tafalla rigol | 08-06-2010
talment és un retrat dels molts que es poden veure en un consultori.
La situació l'he vist a la inversa: una filla que arribava amb el temps just per entrar a la consulta on ja entrava la seva mare. La filla havia sortit amb permís del treball.
(a partir del dia 7 de juny de 2010 no valoraré més els relats i demano que tampoc s'em valorin els meus) -
gràcies pel teu contacte i.....[Ofensiu]joandemataro | 02-06-2010 | Valoració: 10
molt bona descripció de la societat en la qual vivim...amb qualsevol situació que t'hi fixis es veu que no anem be!!!!
No sé si ja ho he fet però et convido a veure un curtmetratge que es titula " El circo de las mariposas" i a llegir el poema que em va inspirar, espero que t'agradi toto plegat
poema: La papallona sense ales
un petonàs
joan -
Reflexió d'actualitat[Ofensiu]nuriagau | 30-05-2010 | Valoració: 10
Un relat en què el narrador transcriu allò que veu en aquella sala d'espera i les reflexions que li suggereixen aquestes observacions.
És molt real i actual la situació que ens planteges i que has sabut transformar en un relat.
Enhorabona, brins!
Núria
-
M'ha agradat molt[Ofensiu]joanalvol | 30-05-2010 | Valoració: 10
Has aprofitat la mancança de temps per fer un retrat contemporani de la gent gran, malalta.
Si la manca de temps l'aprofites com en aquest cas, amb la riquesa del saber et veuràs compensada. Que així sigui.
Una abraçada
Joanalvol -
Ben cert![Ofensiu]Mercè Bellfort | 28-05-2010 | Valoració: 10
Toques un tema social, el de la gent gran, d'una forma ben realista. He vist aquesta sala d'espera i m'has fet pensar en els meus pares. Ells ja són molt grans i crec que s'ha de trobar temps per acompanyar-los en la recta final de les seves vides.
Un retrat quotidià que deixa ben palès la solitud de molts avis. És molt trist però ben cert.
Com sempre mostres una gran sensibilitat en tots els teus escrits.
T'envio una abraçada ben forta, Pilar.
Mercè -
Saber esperar[Ofensiu]Joan G. Pons | 26-05-2010 | Valoració: 10
Esperar en positiu és una bona recepta per la manca de temps. Un invent més de la ment.
Esperar i observar. Guai !!! -
Què difícil és trobar l'equilibri[Ofensiu]Cendra de flor | 25-05-2010 | Valoració: 10
ens manca temps per dedicar nostres ascendents i de vegades també paciència per comprendre'ls. Intentem comprendre als nostres fills i ens costa entendre als nostres pares... que difícil és el canvi generacional.
Cendra -
Manca de temps?[Ofensiu]leonardo | 24-05-2010 | Valoració: 10
o de vergonya? Si que hi ha temps per anar al gimnàs, al cinèma, veure el fútbol, prendre unes canyes, mirar-se al mirall o anar a la esteticien..... És que hem perdut l'enteniment? En aquesta societat els majors estorben, no són productius, ni eficients, ni aportan valor afagit.... Quina llàstima que no ens fixem en les cultures orientals que tenen als seus majors com a savis als que hi ha que venerar i escoltar...
Una abraçada
leonardo -
brins | 23-05-2010
.
Valoració mitja: 10