Cercador
CALMA? SÍ, PERÒ...
Un relat de: Prou béEm mullo els peus i ja noto el poder vivificant després d'un dia tan calorós com hem patit.
A poc a poquet vaig entrant. És un racó de platja on pots caminar una mica fent peu. Ja no puc esperar més i em capbusso en un rampell d'impaciència. Vull sentir-me envoltada tota jo de mar. Obro els ulls i miro. Al meu voltant centenars de peixets de tots colors neden sense sentir-se importunats per la irrupció d'aquest cos estrany que comparteix l'espai que els és propi.
Em giro cara amunt. M'agrada fer "el mort" damunt el matalàs ondulant que em presta la meva amiga la mar. Contemplo el cel que ja comença a tenyir-se de nit, però encara serà clar una estona més.
És hora de nedar un tros endins. No gaire. No em sento segura lluny de la vora. Per gaudir potser no cal córrer riscs.
De cop la veig. Sembla un plàstic dels que els banyistes incívics deixen escampats arreu. S'apropa i la reconec amb total nitidesa, és una medusa.
Com no m'he fixat en la bandera que assenyala ben clarament la seva presència? Si sempre ho miro! Les meduses em fan pànic des que una se'm va arrapar i la seva "picada" em va malmetre unes vacances. Ja fa anys d'això, però encara ho recordo molt vívidament.
I ara una m'està amenaçant. És així com ho sento, alhora que una frisança em recorre de dalt a baix per tot el cos. Molt nerviosa miro, amb por de veure, si n'hi ha més. No en veig cap. Aquesta és déu haver separat del grup i s'ha perdut, segur! I mira que ha vingut al lloc adequat on trobarà una presa!
Haig de reaccionar i sortir de la paràlisi en què em trobo.
Haig de fugir del perill que tinc ben a prop.
Començo a nedar furiosament i ràpida per sortir de l'aigua. A l'últim moment abans d'escapar m'ha semblat copsar una mirada de sorpresa de l'enemiga.
Potser l'animal del mar ha sentit tanta por com jo en veure'm!
Mare meva! Quina percepció més distorsionada!
(Relat al fil de l'escrit al fòrum de Jere, amb el títol "Calma").
Comentaris
-
Ser víctima d'una medusa...[Ofensiu]PERLA DE VELLUT | 13-08-2023 | Valoració: 10
S'ha d'anar amb molta cura amb les meduses. Com ho descrius tan meticulosament m'ha fet veure un relat molt realista. Si t'ha passat de veritat, és un risc, anar nada per la mar.
Ah, sí! Gràcies per la teua opinió sobre el meu poema "Il·lumines la meua vida".
Cordialment.
-
Jo hauria marxat...[Ofensiu]llpages | 13-08-2023 | Valoració: 10
al mateix ritme de la medusa, pausat, sense fer fressa, quasi saludant-la en passar-hi tant a la vora. No ho recomanen així, els experts en comportament animal? Un text distret i refrescant per a un estiu xafogós.
-
Que santa Llúcia et conservi la vista...[Ofensiu]Joan Colom | 12-08-2023
... perquè ja és tenir-la privilegiada poder veure centenars de peixets de tots colors capbussant-se sense ulleres, al capvespre, o distingir una medusa, que acostumen a nedar a un pam de la superfície i ja és difícil veure-les amb el sol ben alt. Ho inventariaré com una llicència poètica.
-
la calma de la medusa[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 12-08-2023 | Valoració: 10
Ella sembla molt encalmada. El seu moviment és imperceptible, depèn de les ones i les corrents. No emet cap soroll ni moviment. Tan sols depèn de la nostra mirada per sentir algun crit d'alerta, pobreta. Però tampoc s'immuta gaire. Ella va fent.
Una abraçada.
Aleix
-
Jugant ...[Ofensiu]Rosa Gubau | 11-08-2023
a l'aigua de la mar, fins que el divertiment l'estronca una punyetera medusa, i els records d'una mala experiència reviuen. És difícil controlar un fet en el qual anteriorment ja s'ha tingut una mala experiència, així i tot la calma, amb aquestes situacions, la calma sempre és la millor amiga.
Bon relat Prou bé.
Rosa. -
CALMA[Ofensiu]Fidel Gangonells i Borràs | 10-08-2023
Prou bé,
Calma i prudència.
Gràcies!
Salutacions,
Fidel Gangonells
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de Prou bé Foto de perfil de Prou bé](/imatges_autors/1042159.jpg?rnd=1880121522)
146 Relats
1403 Comentaris
59755 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
![Bilder hochladen](https://www.imgbox.de/users/public/thumbnails/cKgN7dnRBa_t.gif)
Vaig néixer fa un munt d'anys al cap i casal del meu país, al qual m'estimo. Molta sort. Vaig créixer en una família fantàstica. Molta sort. Vaig col·laborar a crear-ne una, fa un munt d'anys, que s'ha enriquit amb fills i néts. Molta sort. Vaig treballar, un munt d'anys, sempre en allò que m'agradava: la meva professió. Molta sort. I ara, a la recta final que espero sigui molt llarga, crec que segueixo tenint molta sort.
Email proube43@gmail.com