Cercador
NO SOM FRÍGIDES ! Ens en han volgut fer. Tret de fets reals de l'any 1960.
Un relat de: montserrat tafalla rigolAls 10 anys, a l'escola municipal, la feien dutxar amb un viso posat, (no fos cas que ella i les seves companyes de clase descubríssin que entre el coll i els genolls hi havia zones que podien despertar interès).
Als 11 anys li va venir el primer sagnat. No va ser traumàtic per sí mateix, el que sí va ser impactant va ser el comentari que en veu baixa van fer la mare i la tieta:
_ Ja li ha vingut "això"
_ sí? Ai pobreta ¡!
Quina cosa podia ser tant terrible que no mereixès ni nom? : AIXÒ.
_ Mira Pepeta, ara no deixis que et toqui mai, mai,
cap noi. D'ara endavant s'ha acabat el jugar
amb xicotots.
En sentir aquesta recomanació, a la Pepeta li va venir al cap la imatge d'un llamp mortífer que sortia del dit del seu amic i l'electrocutava.
Mentres els seus antics amics jugaven a veure qui la té més llarga, la Pepeta era alliçonada en la puresa de pensaments i el capteniment virginal.
Mentres els seus antics amics es banyaven junts, nuets, a la platja, la Pepeta s'amagava de mirades inquisitives de les cosines, quan es posava la camisa de dormir.
Mentres els seus antics amics es marturbaven, (alguns en grup), la Pepeta havia de sentir com la monja deia que s'havien de rentar depresa, sense entretenir-se, doncs la autocomplaença duia iremeiablement al pecat.
Aixís va anar passant la preadolescència en una escola només per a noies, on el pecat més gran era buscar al diccionari el significat de la paraula menstruació.
No va ser millor l'adolescència. Les recomanacions fetes amb tanta bona intenció com ignorància per part de les tietes li feien veure als homes com:
_ aquests no volen rés de bó
_ s'aprofiten de les bones noietes i després les
tiren com un drap brut
_ son uns animals luxuriosos
_ i més . . .
Tot plegat motivà que la Pepeta visqués ignorant el propi cos. Ni en imaginacions se l'havia explorat. Li havien ensenyat que les seves parts íntimes eren una cosa bruta, necessària per a tenir fills.
Amb tot, la Pepeta es resistia a creure que els bons companys de jocs s'haguéssin convertit tots en uns monstres i es va deixar festejar pel Pep, el millor amic que havia tingut de petita.
Un noviatge breu on les carícies més atrevides no passaven del fer-se castos petons i es van casar amb 18 anys ella, 19 anys ell.
Ella va anar al tàlam nupcial presa de sentiments contradictoris, els consells d'última hora ressonaven a dins el seu cap, una mica enterbolit pel xampany:
_ fa mal, peró només serà un momentet
_ la dona s'ha de sacrificar pel bé del matrimoni
_ d'ara endavant has d'estar a la seva disposició,
l'home té necessitats, ja t'acostumaràs,
si vols tenir fills és la única manera.
_ és un bon noi, molt treballador, el demés
son "cuentus"
_ Mira, el sexe és un fàstic, però si l'estimes ho
aguantes, el que és important és
que t'estimi i et respecti.
La Pepeta no entenia massa bé per qué, el que li negava la seva educació, el seu cos li reclamava, se sentia pecadora. Però com li havien dit, ell ja sabria el que calia fer. Perqué era un home i ja se sap que els homes ho saben tot.
Va ser depriment.
Ell, el Pep, havia après a l'escola del carrer, que l'home era portador de plaer només pel fet de penetrar i s'ho havia cregut. Es sorprenia de l'apatia d'ella. A ell ningú li havia parlat de llubrificació, carícies prévies... Aquestes paraules no existien, com no existien els conceptes.
I aixís van anar passant els anys.
Ja en tenien 40 i 41 . . .
ell, marcant el propi ritme, sol.lícit li pregunta:
estàs bé Pepeta ? (doncs l'estima malgrat tot)
sí Pep, sí ... ( contesta summissa, mentres
pensa: "hauré de fer un punt del dret, tres del revés, vaja em caldrà més llana . . . ").
I AIXÍS ENS HA ANAT A LES ESPANYES . . .
Comentaris
-
Trets verícis[Ofensiu]Unaquimera | 30-04-2010
El teu relat recull, sense fer cap investigació exhaustiva, fets, actituds i valors que van imperar molt de temps... és a dir, durant la infància, l'adolescència i la joventut de moltes persones, entre elles moltes nenes, nois i dones que han vist directament afectades les seves mides, en menor o major grau segons l'edat, la família, les amistats, el lloc geogràfic, etc, etc, però sense dubtes, influenciades.
El cas de la Pepeta no és únic, lamentablement.
T'ofereixo un record meu, Montserrat: a nosaltres, de petites, les monges ens feien fer gimnàstica amb bombatxos a sota de les faldilles... i després, res de dutxa! Imagina't... Segur que pots fer-ho!
T'envio una abraçada de les bones de veritat,
Unaquimera
-
Molt descriptiu[Ofensiu]Joan G. Pons | 29-04-2010 | Valoració: 10
I molt positiu. Descrius i reflexes tantes situacions quotidianes que connecto i estic totalment d'acord.
Cal saber reaccionar i situar de nou moltes actituds. Felicitats pel Relat. -
Amb un estil planer i entenedor[Ofensiu]Nonna_Carme | 28-04-2010 | Valoració: 10
dius unes veritats que, si no fossin tan tristes farien riure.
M'alegra moltíssim la rebuda que has tingut a Relats T'ho mereixes amb escreix. Tenia raó o no quan et deia que per aquí hi ha gent maquíssima?
Felicitats pel relat i pel dia d'ahir.
A veure quan entres al forum.
Una abraçada.
Nonna -
Un relat esfereidor i real[Ofensiu]Maria Sanz Llaudet | 28-04-2010 | Valoració: 10
Amb fina ironia has descrit el que era habitual en una societat on la manca de llibertat esquitxava qualsevol coneixement, més encara d'índole sexual (i no han passat tants anys!).
M'agrada la claredat amb la que escrius, així que tornaré passar en un altre moment per seguir-te llegint.
Per cert, encara que amb el retard d'un dia, et felicito pel dia del teu sant.
Una abraçada -
(M'ha desaparegut el comentari abans que jo li ho demanés)[Ofensiu]brins | 28-04-2010
La lectura del teu relat m'ha permès escoltar de nou un munt de consells de la família i de les monges que m'educaven de petita. Et felicito per la fina ironia que hi has sabut abocar, tens una gràcia especial per a explicar els teus pensaments.
Una abraçada de benvinguda a RC, Montserrat. Et continuaré llegint!
Pilar -
Un bon relat[Ofensiu]brins | 28-04-2010 | Valoració: 10
Quin reflex tan ben aconseguit de la infantesa i l'adolescència de fa uns quants anys...!
-
ah! Felicitats !!![Ofensiu]Antonio Mora Vergés | 27-04-2010 | Valoració: 10
Hola de nou ,
Avui és el teu Sant.
Felicitats.
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de montserrat tafalla rigol Foto de perfil de montserrat tafalla rigol](/imatges_autors/966863.jpg?rnd=518753636)
23 Relats
147 Comentaris
37465 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
soc una persona normal, no em pregunteu que és la normalitat, no sabria respondreVaig anar a l'escola fins als 12 anys, desprès m'he hagut d'espabilar sola.
el meu correu és mtafallarigol@gmail.com
aviso a qui tingui el mal pensament d'escriure'm: soc molt irregular en les estades davant l'ordinador. Quan m'agafa el rampell, el tapo amb un crespó negre durant uns quant dies i m'oxigeno passejant amb la gosseta pel Berguedà.
A qui em llegeixi li demano que no em valori.
Últims relats de l'autor
- tio "cachas", tia bona i el fillet de tots dos
- Les aparences enganyen
- i vet aquí un gos i vet aquí un gat, aquest conte s'ha acabat
- "Gitana"
- Ligue frustrat
- un orgasme?, que és un orgasme?
- PUTA
- “la caputxeta vermella ... o no”
- és covardia o conseqüències d'una educació castradora ?
- com per fiar-se dels amics . . .
- Herbes dels camins
- Repòs
- Ora pro nobis . . .
- homes, vigileu, en quin forat ho fiqueu!
- els meus personatges