Cercador
Virtuositat limitada
Un relat de: Magda GarciaJa de ben jovenet coneixia poemes llarguíssims que ens recitava amb gràcia i desimboltura. Si mai passava davant d’un piano s’hi asseia sense manies a tocar-lo sense demanar permís a ningú i començava a improvisar peces de jazz fins aconseguir que tothom al seu voltant quedéssim encisats pel seu art. I quan cantava! Valguem Deu! Tres quarts del mateix! Ens deixava bocabadats. Era un vocalista nat amb uns matisos i un accent en anglès que ens recordava en Frank Sinatra.
I per si tot això encara fos poc, quan començà a representar peces de teatre enrolat en una companyia estrangera ens colpí la seva interpretació en francès d’obres d’en Molière. Sobretot del Misantrop, que requeria d’una memòria virtuosa. Es notava el seu passatge per l’Académie Française. La seva entonació ens semblava magistral. El seu espectacular domini de la interpretació ens resultava fascinant quan el veiem dalt de l’escena.
Però la gota que vessà el got fou quan tots els amics de la colla rebérem una invitació per assistir a la inauguració de l’exposició que li muntà un reconegut museu novaiorquès, per donar a conèixer els seus quadres, peces de ceràmica i escultures. Mai ens n’havia dit res i ens quedarem de pedra quan coneguérem, al cap d’uns dies, el ressò internacional de la seva obra, amb critiques afalagadores que llegirem en anglès dins del New York Times i en francès a Le Monde. I és que al nostre cercle d’amics mai havíem conegut ningú com ell, amb tanta virtuositat artística.
Ara, és ben cert que els números, les xifres, no eren el seu fort.
Per dir-vos que de vegades encara ens mirem i riem amb tendresa quan mou els dits de les mans, com quan era petit, contant mentalment. I justament per culpa d’això, segons ell, sempre ha tingut comptables que s’han enriquit a costa seva. I és que, malauradament, no es pot ser virtuós en tot! Ell mateix ens ho reconeix als sopars de la colla.
I per si tot això encara fos poc, quan començà a representar peces de teatre enrolat en una companyia estrangera ens colpí la seva interpretació en francès d’obres d’en Molière. Sobretot del Misantrop, que requeria d’una memòria virtuosa. Es notava el seu passatge per l’Académie Française. La seva entonació ens semblava magistral. El seu espectacular domini de la interpretació ens resultava fascinant quan el veiem dalt de l’escena.
Però la gota que vessà el got fou quan tots els amics de la colla rebérem una invitació per assistir a la inauguració de l’exposició que li muntà un reconegut museu novaiorquès, per donar a conèixer els seus quadres, peces de ceràmica i escultures. Mai ens n’havia dit res i ens quedarem de pedra quan coneguérem, al cap d’uns dies, el ressò internacional de la seva obra, amb critiques afalagadores que llegirem en anglès dins del New York Times i en francès a Le Monde. I és que al nostre cercle d’amics mai havíem conegut ningú com ell, amb tanta virtuositat artística.
Ara, és ben cert que els números, les xifres, no eren el seu fort.
Per dir-vos que de vegades encara ens mirem i riem amb tendresa quan mou els dits de les mans, com quan era petit, contant mentalment. I justament per culpa d’això, segons ell, sempre ha tingut comptables que s’han enriquit a costa seva. I és que, malauradament, no es pot ser virtuós en tot! Ell mateix ens ho reconeix als sopars de la colla.
Comentaris
-
Realisme.[Ofensiu]SrGarcia | 04-11-2021
És ben cert que hi ha persones amb un gran talent per unes coses que són uns rucs acabats per unes altres. S'hauria pogut comprar una calculadora, ara els telèfons la porten incorporada. Potser és el desinterès per les coses materials el que el portava a deixar-se estafar.
Un relat molt realista. -
No es pot tenir tot[Ofensiu]Prou bé | 04-11-2021 | Valoració: 10
Tanmateix deu-n''hi-do les capacitats virtuoses que té. Un relat original i molt ben escrit i explicat. M'ha agradat molt!
Amb total cordialitat -
Relat rebut[Ofensiu]Concurs ARC de microrelats a la Ràdio | 03-11-2021
Relat rebut correctament, entra a concurs.
Gràcies per participar.
Comissió XII Concurs ARC de microrelats
l´Autor
![Foto de perfil de Magda Garcia Foto de perfil de Magda Garcia](/imatges_autors/1041880.jpg?rnd=1933495890)
153 Relats
518 Comentaris
43866 Lectures
Valoració de l'autor: 9.60
Biografia:
Vaig néixer i visc actualment a Rubí (Vallès Occidental). Treballo a l'administració pública catalana. He residit a França (Paris, Toulouse) i al Canadà (Vancouver, Montréal). M'agrada escriure per transmetre sensacions creant personatges que mereixen volar per sí mateixos.He guanyat el primer premi de microrelats de Sant Jordi del Districte Administratiu de la Generalitat de Catalunya dos anys consecutius (abril 2023 i 2024) per votació popular del personal de l'administració.
També he obtingut el 1er Premi de Narrativa del Patronat de l'Ermita dels Sants Metges Sant Damià i Sant Cosme de Sarral (Conca de Barberà) dos anys consecutius (2022 i 2023) i el 2n Premi l'any 2024.
Tinc un parell de contes publicats en llibres digitals a l'Argentina, un relat penjat al blog guimera.info i he estat finalista de diferents concursos.
Últims relats de l'autor
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià
- Deixant-se anar
- La descoberta de Sarral
- No sabia què fer!
- La Teia de Ca l’Eixerit i la Carme de Cal Tisoretes
- Entrevistem a l’Ermi Puig
- Minvant (guanyador del Concurs de Microrelats de Sant Jordi 2024 del Districte Administratiu de la Generalitat de Catalunya)
- Tres som multitud
- Un matí a West Vancouver
- Observant-la
- Basat en fets reals (II)
- Basat en fets reals
- En Blauet
- Aflorant
- Daixonses