Cercador
Tarda d'hivern
Un relat de: copernicQuan travesso la carretera i arribo a la rambla, sento unes passes que poc a poc van acostant-se. El vent ha parat un moment i la fressa és perfectament audible en el silenci del vespre afavorit per la gairebé total solitud del lloc. D'un carrer perpendicular sorgeix una dona de mitjana edat, arraulida, agafant-se la part superior de l'abric amb una mà. Quan passa per davant meu em saluda i li corresponc. Hi ha una mena de lligam, encara que sigui de cortesia, en la absoluta desolació del poble, una complicitat de saber-se els únics habitants del carrer en aquella hora fosca i descarnada. Continuo el meu passeig, si es pot dir així a la marxa més aviat ràpida que provoca aquest temps totalment rúfol i que fa anar les cames pel seu compte a la recerca d'un recés. Les poques fulles caigudes que queden han iniciat un viatge sincopat empeses per la tramuntana gèlida. Després d'una caòtica cursa sense destí conegut, paren en un curt interval de calma per finalment girar i girar endimoniadament formant una circumferència petita i polsosa.
Els arbres han quedat nus, amb una nuesa impúdica. Branden les seves branques com milers de dits tocant la simfonia del vent que els rodeja, mentre deixen entreveure la llum esclatant però pàl.lida de l'estació. Un tractor de maniobres deixa anar un llarg i agut xerric que s'imposa momentàniament per sobre del bruel aclaparador de la ventada. El silenci senyoreja la nit. Quan giro cua, per sobre del cementiri emergeix la lluna, encara grossa per la il.lusió òptica de la atmosfera, que marca amb diàfana rotunditat els seus relleus. La imatge és notablement poètica (de Poe). Quan arribo al costat del mar es percep clarament el xipolleig constant de l'aigua sobre l'aigua mentre fora de la protecció de la badia s'imagina més que veure's l'impertèrrit viatge de les ones, coronades per l'escuma blanca, esfilagarsades en un ruixim anàrquic i fonedís.
Després, quan ja no queda ningú i tothom descansa a casa arrecerat confortablement, el vent sembla enfortir-se. Com bufets d'un gegant mitològic les ràfegues escombren els carrers solitaris. Ningú no gosa destorbar la cursa d'Èol, que amb la retirada dels darrers vilatans pren possessió del seu regne.
Comentaris
-
Quan he vist...[Ofensiu]Joan Gausachs i Marí | 04-06-2011
Quan he vist que, els dos últims comentaris eren de la meva filla, he estat a punt de no posar res de res, però no estaria gens bé, tu no en tens pas la culpa... veritat?
He anat a buscar aquest petit, breu relat perquè recordava haver-lo llegit i tenia ganes de comentar-te’l. Aquestes descripcions tan acurades, que et fan “veure” el paisatge de sempre m’han meravellat, mai he estat capaç de fer-ho. T’he de llegir més!
—Joan—
-
Ara és tarda d'estiu[Ofensiu]nuriagau | 23-07-2010 | Valoració: 10
Una descripció fantàstica d'un vespre d'hivern al"regne d'Èol". Un text que fa arribar al lector el vent, el xipolleig, la llum de la lluna... i la soledat. Un paratge per on només hi passegen la senyora de mitjana edat, el copernic i el lector. Tots tres s'arreceren a casa pocs minuts després.
Enhorabona, copernic!
Núria
PS: He arribat a aquest relat en què, curiosament, l'atzar va fer que hi deixés una de les "enganxines" del 5è aniversari d'RC (quan només era lectora) fa un any i mig. Ha, ha, ha!
-
Felicitats![Ofensiu]nuriagau | 11-01-2009
FELIÇ 5è ANIVERSARI d'RC,
relataire!!!
Si avui és diumenge 11 del 2009, avui és el cinquè aniversari d'RC. Passa pel fòrum i descobreix com pots "enganxar" en un dia com aquest Recorda: NOMÉS AVUI! T'ho perdràs? -
Preciosista[Ofensiu]deòmises | 03-03-2008 | Valoració: 10
relat preciosista, poca acció però molta plàstica. Sento ser tan breu, em desenvolupo més en el camp del vers... Perdona, només volia començar pel començament dels teus relats penjats. A més, Portbou em porta bons records de les meves vacances a l'Empordà...
Gràcies, d.
(PS: Gràcies pel teu comentari, m'ha omplert de joia...) -
...[Ofensiu]Clar de lluna | 29-02-2008 | Valoració: 10
...molt bona recomanació! Quin vocabulari! M'ha encantat la frase "El silenci senyoreja la nit..
Saps? Me'n vaig a buscar el meu gos i a caminar una estoneta pel bosc que avui el dia convida i el teu relat m'ha despertat el cuquet! A mi per carrers no m'hi busquis, sóc de poble i muntanya, per tant em perden els camins!
Un petó ben fort!
-
L'hivern...[Ofensiu]Ze Pequeño | 04-12-2006 | Valoració: 10
bellíssim relat. M'alegro que m'ho hagis dit, perquè és una d'aquelles petites joies que solen quedar perdudes per les catacumbes de RC.
Gairebé se sent el fred i el soroll del vent. M'he sentit transportada a aquells carrers solitaris, embolcallats per la foscor pròpia de l'hivern.
Magnífic retrat d'uns instants precioses.
Bellíssim relat.
Salz. -
Sento la força dels elements...[Ofensiu]Carme Cabús | 12-06-2005
...en la teva narració, així com també la seva mateixa sensibilitat. Fas una descripció tan acurada, amb unes imatges tan precises i definides, que el lector se n'adona que la natura ha pres part d'aquell espai humà. La imatge del remolí de les fulles m'encanta. I la troballa i la salutació de les dues persones en el relat li dóna una dimensió d'humanitat molt rica.
Domines molt bé l'eina, que és la llengua, i la fas rodolar pel teixit de la teva sensibilitat. Per això tenim la sort de trobar-nos els teus textos.
No deixis de voler avançar! -
ja ho pots ben dir ..[Ofensiu]Conxa Forteza | 01-05-2005
Després d'anar tant de temps darrera meu ni la Tramuntana mos separarà ... m'ha agradat el teu relat, m'ha recordat pobles de la serra de tremuntana de Mallorca, la gent travessant la plaça enmig d'una pluja de pols i fulles seques ..
una aferrada d'una illenca empeltada a Barcelona
Conxa -
!!!!![Ofensiu]Mon Pons | 28-04-2005
Gràcies per per les teves paraules a "Paisatges" ! També m'has donat la possibilitat de descobrir-te!
Et llegiré! I ... seguirem escoltant la tramuntana de l'Empordà!!!!
Una abraçada!
-
13 comentaris[Ofensiu]Alícia Gataxica | 27-01-2005 | Valoració: 9
Ja veig que ja portes 15 comentaris i ja no hem necessites, pero dir-te que fas unes descripcions amb imatges molt poètiques i que m'ha agradat llegir-te!
-
...[Ofensiu]mar - montse assens | 27-01-2005 | Valoració: 10
no sé ben bé que comentar perquè el meu fort no és la crítica. Podria dir que escrius molt bé, que tens una gran riquesa de vocabulari, que el relat està molt ben estructurat, que la idea és bona...
però tot això tu ja ho saps.
per tant em limitaré a dir el que tu no saps:
i és que m'ha agradat molt llegir-te
i dono gràcies a la casualitat que m'ha fet entrar a la teva pàgina
una abraçada -
Thalassa | 26-01-2005 | Valoració: 9
m'ha fet gràcia perquè jo soc zero supersticiosa...
M'ha agradat moltíssim, una descripció molt acurada i d'una bellesa extremadament tangible... I, a més, t'he descobert, que ja és molt...
Felicitats a Eol...
Thalassa -
Està molt ben escrit![Ofensiu]moher | 01-11-2004
Ho descrius tot tant bé que no m'ha costat gens imaginar-me enmig d'aquest poble...
La frase en la què expliques la complicitat entre la dona i el protagonista tan sols pel fet d'estar al carrer l'he trobat genial!
Una abraçada!
moher
Valoració mitja: 9.71
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1268463971)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie