Cercador
retrat de sibenik
Un relat de: neretA veure... no et moguis, ara estàs perfecta... o no, potser una mica més cap a l'esquerra... així... No, no acaba d'estar ben enquadrada. Si l'agafo a ella tan a prop no es veurà res de la plaça. I no sé si s'apreciarà la blanco de les pedres. M'hauria de tirar una mica enrera... així. Si ara es veu la cantonada aquella, amb el balcó de pedra, encara que si fes la foto cap al centre de la plaça enganxaria la parra aquella. El contrast del verd sobre el blanc de les parets quedarà genial. Va, no arrufis el nas Maria, que no quedaràs bé. Ara la llum, té una llum molt especial Sibenik, i mira que no n'havia sentit a parlar mai. Ja faig bé de deixar triar a la Maria. Si, si, ja estic. A veure, si obro l'obturador... o potser no tant, si no es difuminaran massa la parra i el balcó. Però potser només que es vegi el color ja es percebrà el contrast, i a més amb aquesta camiseta taronja està guapíssima i val la pena que destaqui força...mmmm. Maria, mira cap aquí, no te'm despistis, si ja sé que el cambrer t'està mirant... no anessis tan escotada! A veure, gairebé ja està... apa, ara ha de passar la senyora aquesta carregada de bosses... no es podia esperar un momententet. Apa, massa fosc? Coi de núvol, un momentet, si dona, demana un altre tallat si vols, però no et giris! Va, ara estàs perfecta... només un moment.. ja està!
Perquè se m'ha acudit de dir que aquesta plaça era tan lluminosa? No podia haver dit bonica, simplement? Ara se li ha acudit fer una foto... ens hi podem passar tot el matí. I jo aquí amb el croissant de xocolata a punt de començar... i ara no el puc mossegar, perquè segur que se'm queda xocolata als llavis i el Pep és tan encantat que no em diria res, ell amb que li surti la foto ben enquadrada ja en té prou...i qualsevol diria que és un fotògraf professional. De les fotos de París, amb la història aquesta de que la llum de la ciutat era molt especial, van sortir totes fosques. I el croissant aquest que té tan bona pinta, ja el vaig clitxar ahir al vespre quan vam parar a fer un gelat. Oi que era aquest carrer que hi havia la botiga de roba? Que si, ja miro a la càmera, però dóna't manya, que el cambrer fa mitja hora que ens mira. No, no es mira l'escot, es mira com estem fent el pallasso. Ei li demano un altre tallat que aquest ja me l'he acabat abans de començar el croissant. Com vols que li demani sense mirar cap a dins del bar?... És que sembla que només pugui veure el que hi ha dins la càmera... què, per fi?... ja era hora!
L'Stipe s'ho mira divertit. Sota el seu frondós bigoti dibuixa una rialla trapella. N'ha vist tantes de parelles com aquella! Encara que aquests no sap d'on deuen venir, perquè no n'identifica l'idioma, quelcom entre italià i francès... espanyol tampoc, vés a saber! Però l'idioma és indiferent, podria posar paraules a la discussió silenciosa que mantenen, ell obsessionat en que surti bé la fotografia, ella, amb la paciència al límit. Se'ls mira sorneguer, però a l'hora no pot evitar sentir certa tendresa per la parella. La noia és maca, i el xaval fa cara de bona persona. Ha vist infinitat d'escenes com aquella, potser alguns cops una d'aquestes fotos ha originat una discussió de veritat, la majoria, però, es deuen haver quedat en uns morros puntuals. Ara sembla que a la noia se li esgota la paciència. Li fa gestos per demanar un altre tallat. L'Stipe, sol.lícit entra al bar a buscar-lo, quan surt, afortunadament, l'artista vocacional ja ha acabat, ella està una mica emmurriada, res greu, segons la mirada experta del cambrer. Tant de bo la noia hagi sortit guapa, pensa, així potser oblidarà aquesta tortura i, quan vegi la foto, li portarà bons records de Sibenik.
Comentaris
-
darrere la fotografia[Ofensiu]quetzcoatl | 03-09-2005
Hola Neret,
M'ha encantat aquest retrat a tres veus de Sibenik.
Tota una història condensada en una llum que il.lumina igual però que afecta a tres persones de tres maneres ben diferents; a ells i als seus pensaments. Punts de vista que concorden en harmonia amb els seus personatges respectius. T'has sabut posar molt bé en els papers de fotògraf, fotografiada i cambrer!
Ben estructurat... M'agrada com has treballat els monòlegs, de manera molt espontania.
Oh, també volia donar-te les gràcies per un comentari que em vas fer. Just en el moment necessari, per cert. Em va emocionar.
Moltíssimes gràcies i felicitats... Et llegiré de nou de seguida que pugui!
una abraçadassa,
m -
El relat és una foto de cada personatge[Ofensiu]Xinxeta | 03-08-2005
Quin neguit en fer la foto! M'ha agradat veure la mateixa escena sota els tres punts de vista diferents i la mirada interior de cadascú.
Per cert, que vagi molt bé el concert!! -
Santa Paciència![Ofensiu]jacobè | 31-07-2005
Definitivament m'agrades...com escrius. T'he de confessar que he hagut de buscar on para Sibenik i si realment existeix. Possible conclusió: és el que surt a la foto i l'últim lloc on vas anar de vacances amb la teva xicota de la santa paciència? Pobreta!
La teva capacitat de veure les coses des de diferents punts de vista és admirable, i un recurs literari que et funciona molt bé. Si a la vida real també tens aquest do et felicito, és molt d'agraïr, fa la convivència més fàcil.
Ets molt detallista: amb els personatges, amb les situacions, amb els pensaments de cadascú. Deus ser una persona molt observadora.
"no n'identifica l'idioma, quelcom entre italià i francés..." : És realment així com ens sentim quan marxem a fora.
"La noia és maca, i el xaval fa cara de bona persona": És un detallet, però també m'agrada molt aquest troç. T'has curat en salut, eh?
Ara que ens tenim més confiança i estic feta una experta en els teus relats, he buscat i rebuscat per fer-te una crítica constructiva, i només he trobat una cosa: la blancoR de les pedres.
Aquí tothom et proposa per anar a fer entrepans i cafès, eh? Com t'ho fas? Serà qüestió d'escriure sobre baretos i festes majors... -
Aquests fotògrafs...[Ofensiu]Ilargi betea | 19-07-2005 | Valoració: 9
Un altre relat amb diferents punts de vista... m'encanten, ja ho saps!
M'ha semblat molt còmica i alhora tendra la situació, aquesta parella de vacances, les fotos que al moment de fer-les et semblen una tortura i quan les mires més tard són un dolç tresor, el cambrer expert en estrangers i parelles...
M'has fet riure recordant que quan era petita el meu pare era així de lent fent fotografies i en més d'una ocasió, quan es decidia a pitjar el botó, jo ja m'havia desesperat i sortia d'esquena o fins i tot corrent. Què hi farem, la paciència no era el meu fort!
Una forta abraçada i moooolta màgia! I a veure quan fem un entrepà!
l´Autor
![Foto de perfil de neret Foto de perfil de neret](/imatges_autors/4789.jpg?rnd=1479147558)
41 Relats
309 Comentaris
87317 Lectures
Valoració de l'autor: 9.22
Biografia:
3 anys i 50 relats. És molt temps i molts més relats dels que creia que arribaria a penjar, però penso que potser ja ha arribat el moment de posar un punt i apart.El 51, de moment haurà d'esperar. Potser no serà un relat, ja es veurà. Per ara en deixo 50 de penyora.
A reveure!
loneret@hotmail.com
Últims relats de l'autor
- Trencadís
- La ciutat dels cinc ponts
- El Cafè dels Desemparats. Les vides del fons de l'armari (Secrets)
- El Cafè dels Desemparats. Naufragi (Bogeria)
- El Cafè dels Desemparats. El ball infinit (Equívocs)
- El Cafè dels Desemparats. Entre les flors (Passió)
- El Cafè dels Desemparats. Amb els trumfos a la mà (Poder)
- El Cafè dels Desemparats. La mirada de la dignitat (Gelosia)
- El Cafè dels Desemparats. Un got de ratafia (Venjança)
- El Cafè dels Desemparats. El lloc que ens pertoca (Culpa)
- El Cafè dels Desemparats. Matins a la Plaça (Èxit?)
- El Cafè dels Desemparats. Un diumenge assolellat (Infidelitat)
- Una nit va sortir el sol
- de Sants a Paral.lel
- la vella Lola