Cercador
Granets de sorra difuminen un amor
Un relat de: ITACATot observant les onades, recordant a una gavina que vola alt però que s'endinsa en penombres que l'impedeixen seguir volant cap a una terra assolellada, estava jo imaginant la pregunta que li tenia que fer : Et quedaràs ?
Ara tot canvia, soc al passeig si, però la vida que creia perduda me la retorna tot besant l'aire que balla amb el mar, dreta observo embadalida la platja, moguda si, nerviosa també , però preciosa amics. Em trobo be, força animada, i ara m'endinso cap a la sorra, de petita creia que cada granet de sorra era un estel caigut , quant les persones es trobaven estimades i felices un estel queia, i així durant anys i anys un gran desert de granets de sorra de felicitat va anar vestint la platja de Castelldefels. Però un cop més el passeig amb tot el seu encant em va oferir el millor dels regals, l'acomiadament de la meva estrelleta dolça.
Hipnotitzada per la posta de sol, una mà em tocà l'espatlla, em vaig girar, però no, no hi havia ningú. Quina cosa tan estranya, no havia ni una sola ànima per la platja que no fos la meva.
Instants trencats abraçats a moments dolents, van donar la benvinguda a una cosa que no podia deixar indiferent al món, mai heu pensat lo que guanya el món quant una persona es feliç? Es curiós però el món només es caracteritza per les fragàncies dolentes, l'olor d'una guerra i coses horribles que es perden per moments quant jo estava a la platja abraçada per una ombra que desconeixia.
No era tan desconeguda i ho sabia, però preferia callar i seguir el joc de la nit, paradís cristal·lí sota el reflexe de la lluna, aquesta escrivia amb les onades milers d'històries sobre els núvols, i aquests ben contents es deixaven fer tot repartint planes, tot el cel estava amb guerra i deixava caure milers de pàgines, i jo sempre que aconseguia agafar-ne una i l'intentava llegir donava la casualitat de que un estel baixava, i tot enfadat me'l prenia.
Va arribar un moment on desesperació i melangia van fer-me caure a la sorra, una vegada mes amb ulls d'infant vaig mirar-me la sorra, la vaig tocar la vaig fer personatge del meu cap, vells records es passejaven per la meva mirada, però de cop i volta vaig notar de nou una mà càlida sobre l'espatlla, vaig pensar que succeirà el mateix que abans així que no em vaig girar ni interessar per l'agraït gest.
Però si, encara quedaven planes per la sorra, de milers i milers només n'havien quedat tres, les tres ben posades al meu costat van hipnotitzar-me a llegir-les, i quant per fi els meus ulls es van endinsar en la profunditat de la platja, una abraçada tendra i dolça va fer que llegís en un segon totes les planes de la meva vida fins ara, i a l'ultima només hi posava una paraula: Tornarà.
Va ser doncs on platja lluna i jo, les tres planes misterioses van fer-me girar i admirar la seva cara, quina cara amics meus, allò era un mar ple d'amors i llibertats on mi volia quedar, mai havia vist algo tan preciós com ell, lo cert era que feia temps que l'esperava, precisament l'última trobada va ser en una nit estrellada en aquella mateixa platja. Ell assegut darrere meu amb els seus braços rodejant-me em va dir : Tenies raó quant has dit que cada granet de sorra es un estel caigut , quant les persones es troben estimades i felices un estel cau, i així durant anys i anys un gran desert de granets de sorra de felicitat forma la nostra platja.
Al escoltar les seves paraules vaig somriure, perquè sabia que un altre cop podria gaudir una nit especial amb la estrella mes maca del cel.
Notava com amb els seus dits escrivien frases mai vistes per els meus ulls sobre la meva esquena, i li vaig preguntar que havia escrit, ell em va dir que ho endevines, amb lo que vaig respondre:
-El teu nom veritat ?.
Doncs no, he escrit, que T'estimo.
Sense adonar-me'n vaig despertar sola, amb la lluna i la platja, amb una llàgrima escrita al rostre, una nit mes vaig despertar amb el seu record a la platja, imaginant que torna a estar amb mi fent caure els estels de felicitat sobre la paraula que no puc esborrar de la meva ànima.
Comentaris
-
BESTIAL...[Ofensiu]NoKia | 22-08-2005 | Valoració: 10
xDD, si! bestial! t'ho he dit no fa pas més de 5 minuts, i és que uala... quina sorpresa! t'acabo de conèixer i hem parlat no més de 5 minuts, però m'ha agradat molt aquests cinc minuts de conversa! molt divertida, i sorprenent! uala... esq es flipan! jajaja... estic mol sorpresa, tan q passo d parla b... xDD tan li fa no? :P Dons aqet es l primer relat q vaig llegir d tu! i em va encantar... bestial! jajajaja! no no, q es precios noia! pff i la resta tb m'agraden molt, pero em quedu amb aquet... :P i esq es precios!! un 10 pq no ia 11! ;) inga maca, et deixo aqi, q ja as tornat al msn! jajaja un petunas!!!!
NoKia -
si la Poesia...[Ofensiu]Capdelin | 30-05-2005 | Valoració: 10
baixés a la platja i caminés pel damunt de la sorra... es vestiria així, del teu relat riquíssim, ple de fantasia, d'originalitat i de melangia...
"granets de sorra, petits estels caiguts"... guapooo!!!
tens el meu vot i la meva felicitació!!!
un ptó i una abraçada!!! -
no salpis encara[Ofensiu]fill de les ombres | 26-05-2005
no sé si ens enganyes a tots dient que tens 14 anys i escrivint amb paraules, sentiments i emocions d'algú que ha viscut molt més, jeje.
sens dubte tens merescut un dels llocs més alts de la pàgina.
a l'antiguitat, els vaixells sortien de les platges com segur devia fer Ulises camí de ítaca, ... serà inevitable que salpis perseguint la teva, però espera't una mica i segueix-nos obsequiant amb regals delicats com aquest relat.
un petó!
-
El millor relat curt...[Ofensiu]L'escriptor mediocre | 26-05-2005 | Valoració: 10
... que he llegit en ma vida. És una història molt maca, i a més explicada amb molt encant i d'una manera que enganxa. A més és un tema molt maco tractat molt bé i amb molt bones descripcions.
Es mereix un deu... i mig! -
Oh, yeah![Ofensiu]Inflamable | 26-05-2005 | Valoració: 10
Si esk ma encantat!!k bonic!! A la platja pots caminar, pensar, sentir, olorar o restar en silenci...i sempre és especial. I ho es més quan allò tan especial que es converteix en algú és al teu costat...Quanta sort..! Un petonass i una abraçada nena!!
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de ITACA Foto de perfil de ITACA](/imatges_autors/68117.jpg?rnd=950438315)
122 Relats
334 Comentaris
143913 Lectures
Valoració de l'autor: 9.65
Biografia:
Itaca, petita Itaca
que lliures els camins
amb la sensibilitat
a frec de pell.
Que et corprenen instants
i et solquen la teva ànima
ja que ets tota emoció
i la teva veu clama
ajut per a comprendre
el patiment i el dolor
que et deixen amb la solitud
en el camí.
Aprendràs a viure
i et desitjo des del blau
que aquesta sensibilitat
que portes amarada al cor
no la perdis per res
durant la teva caminada.
Que no et posis cuirasses
que acceptis el patiment
com a llisó
sense repartir cap culpa
i esbrinar des de tu
a on t'equivocares.
Un dia potser ens separarem
del lloc on ara
tenim espai comú:
Et quedarà el poema
que et guarirà els instants
on no comprenguis res,
et portarà al moment
i et recordarà fidelment
quan d'aquell en sortires.
Això és el que he pretès
transformar els mots
en un record
perquè els dies de maror
i de temporal
trobis recer a una illa
que has assumit de nom.
(Josep Bonnín segura) gràcies.
Últims relats de l'autor
- Tardes
- Agafa'm la mà
- Ells t'han condemnat
- Dibuixarem un camí de llibertat, nosaltres, les dones.
- Estirada sobre el món
- Amistat trencada
- A ella
- La vida es bella
- Histories d'amor
- Buscant el teu somriure
- A l'Asturiana més maca
- Tu envoltat pel món
- Avui les coses canviaran
- Tu escoltem però no em fagis cas
- Dues copes besant-se en la matinada