Cercador
Divertimento en Si M.
Un relat de: Sergi Elias Bandresmar,dolça mar
on em duràs?
amb aquestes ones gegants com monstres d'un film sinistre com el glaç quan pertorba una dent cuidadosament contaminada d'una producció-barreja de partícules mortíferes i restes de contaminants que no cessen mai la seva tasca... petita com l'estructura d'un invers mil.lenari?!
em duràs al foc? em duràs a la batalla? em duràs a l'interior o bé faràs que em cremin els estels en la nit... o bé faràs que süi tota la matèria del meu iris, esclau del cor del sol?
no vull!
vull que m'asserenis la mirada.
vull veure la perplexitat d'un líquid espès i brut que raja com un diluvi concentrat en dues cuixes, carn cremant, viu i anhelant l'excrement més potent (en i amb tots els sentits) amb la forma del meu fal.lus
al port on vaig néixer, que ja s'ha fet massa vell i decadent-nekromàntik, però on tu em pots portar...
pero jo no vull compassió
tampoc ser capità
i molt menys una festa, i molt menys una celebració
només vull una miqueta d'aquella imatge, si, d'aquella on s'entreveu un pit de dona fatal i odiosa amb la seva muntanyeta-lletosa-sangonosa, mugronet tímid, pàl.lid de pànic, i el seu rostre fantasiós... gaudir d'aquest poquet de llibertat... apagar i matar per sempre el meu cor. sentir les estelles d'una porta interior de fusta que no em permet entrar a la teva habitació per respecte, clavades al meu membre i al meu ull dret, amb el qual et miro per un foradet, òrgans enganxats a aquesta porta per voler apropar-me a tu. vesteix-te i oferèixe'm una cadira, un quadre i una benvinguda.
....
ara ja ens podem rentar els cors amb detergent, només pica una miqueta. i així, ara tornem a enganyar-nos i a patir... ai, aquesta angoixa eterna...
Comentaris
-
Divertimento?[Ofensiu]filladelvent | 02-01-2006
Més aviat tota una simfonia, el que ens presentes, amb aquests canvis de color, i aquestes metàfores complicades... sí, no és senzill llegir-te. Potser un pèl massa recarregat pel meu gust; però no vull jutjar abans d'hora: et continuaré llegint.
M'ha agradat especialment una de les estrofes, la penúltima, crec.
pero jo no vull compassió
tampoc ser capità
i molt menys una festa, i molt menys una celebració...
Veig honestedat descarada en les teves paraules, confessions de nit, perverses quasi, que ens presentes com un últim desig...
només vull una miqueta d'aquella imatge, si, d'aquella on s'entreveu un pit de dona fatal i odiosa amb la seva muntanyeta-lletosa-sangonosa, mugronet tímid, pàl.lid de pànic, i el seu rostre fantasiós... gaudir d'aquest poquet de llibertat... apagar i matar per sempre el meu cor.
M'agrada especialment la última frase de tota aquesta lletaania que escrius:
sentir les estelles d'una porta interior de fusta que no em permet entrar a la teva habitació per respecte, clavades al meu membre i al meu ull dret, amb el qual et miro per un foradet, òrgans enganxats a aquesta porta per voler apropar-me a tu. vesteix-te i oferèixe'm una cadira, un quadre i una benvinguda.
Anant a un espai més tècnic, hi trobo a faltar les majúscules després dels punts, a la teva literatura, i alguna coseta més, però me n'abstinc... no puc arrebassar-te la teva llibertat creativa.
Que tingui un feliç any nou, que trobis allò que busques.
-Filladelvent-
-
Impressionada[Ofensiu]aiguademar | 01-01-2006
M'has deixat el cor gelat, de fet se m'ha encongit tot. És tant bò, és perfecte, és clavat!De u ni dó quin text.
Tot, de dalt a baix, cada frase!Quanta emoció, m'he ficat a la pell del protagonista, i he vist com la mar em portava, segueixo glaçada.
Paraules amenes a mi, que m'han produït un escalfred...
Gràcies, és boníssim! Enhorabona!
:) ah, i bon any!
-
quin paisatge que descrius, Sergi![Ofensiu]llu6na6 | 31-12-2005
Quantes emocions!
Gràcies pels desitjos generosos.
Igualmeeeeeent, Sergi!
l´Autor
![Foto de perfil de Sergi Elias Bandres Foto de perfil de Sergi Elias Bandres](/imatges_autors/116465.jpg?rnd=91759975)
647 Relats
1856 Comentaris
524215 Lectures
Valoració de l'autor: 9.87
Biografia:
L'armonia commou la selva verge de paratges interexternalitzats mentre els estels ens somriuen dolçament i les nits i els dies es confonen en boira d'un nou color que brillarà per la mare universal que va fer-nos i cerquem cuidar... si és que aquestes paraules contenen cert ressò d'esperança en un món tan difícil i complicat.Últims relats de l'autor
- DE TANT QUE L'ABSURD ENS OBSTRUEIX MOLTS CAMINS
- ESCAPADA A RISC
- ENVRAVACIONS
- M'HAN SUÏCIDAT
- GOIG D'ANHEL DE VERITAT
- A LA FI, VIA LLIURE
- CANT A L'ARMONIA SENSE AMO
- SOMNIO QUE M'ESPERES, PERÒ BOJAMENT
- LES NOVES PRIMAVERES
- Reflexió jo-jo
- RESSORGIMMENT IRRACIONAL
- JA SIGUI PENA, GUERRA O PRESÓ
- Maleïts estudis
- SI NO FOS INTUICIÓ...
- No vull ser.