Cercador
Desitjos
Un relat de: copernicEls Nadals de la meva infància començaven invariablement amb l'arribada a la llibreria dels famosos almanacs de l'editorial Bruguera. Els Pulgarcito, Tiovivio, D.D.T.s d'aquelles dates eren més gruixuts que els setmanals. Les historietes eren més llargues i arribaven a ocupar dues pàgines. Hi havia les històries de dibuix més elaborat del Sheriff King, ambientades en paisatges nevats, algun clàssic literari adaptat al còmic i algun conte de Nadal, no només el famós de Dickens, que impressionava poderosament la meva ment infantil, si no també relats d'Andersen, els germans Grimm o altres mestres del gènere. No podia falta la inevitable referència a l'any que s'acabava simbolitzada per un vellet venerable amb una barba blanca que li arribava fins als peus i un rellotge de sorra a la mà. L'any nou era dibuixat com un nadó somrient en la seva cabasseta.
Aquestes dates són una invitació permanent a la nostàlgia. Només faltaria la neu per aconseguir un efecte encara més regressiu. Normalment fa fred al carrer i l'ambient general, propiciat per la publicitat, ens embolcalla en una mena de teranyina sentimental que ens produeix una nostàlgia embafadora. No saps si aquesta sensació d'enclaustrament individual és producte de la gran conspiració involucionista o la constatació rutinària, repetida del pas del temps simbolitzada en el canvi de calendaris. El cert és que t'agafa una mena de nyonya existencial, profunda, transcendent, que et porta a implorar l'acabament d'aquest període d'exaltació del passat i l'arribada de les llargues, inacabables, però salvadores jornades d'hivern, expectants de futur. En mig del gran parèntesi d'aquestes dies reflexionem, ens sincerem, diem o escrivim coses que, insignificants pels demés, ens varen colpir, impressionar en el seu moment. La calma és estàtica, pesant. Els carrers queden immersos en un halo de silenci aclaparador.
La saviesa acumulada en aquests instants de reflexió ens podrà servir en l'any que comença. O no. Som animals de costums i ens costa molt de canviar. Gran cosa serà que ens posem d'acord amb nosaltres mateixos i decidim de comú acord cap a on tirar. Amb entrebancs, amb neguits, pot ésser amb amargor però amb una ferma voluntat d'avançar, gaudint de les coses bones de la vida, rient-nos dels moments absurds, ridículs de l'existència, cultivant la ironia, una planta de fruit agredolç però que no para de créixer al llarg de la nostra vida. I sobre tot, donant, regalant sense esperar res a canvi, sense confiar en que la balança dels afectes quedi equilibrada, sense convertir-nos en esclaus de l'afalac extern. Que els déus, o la fortuna, o l'atzar proporcionin salut a tots els lectors, que tot el demés està al seu abast..
Comentaris
-
Per més anys amb la companyia dels teus relats!![Ofensiu]Leela | 11-01-2009
FELIÇ 5è ANIVERSARI d'RC,
relataire!!!
Si avui és diumenge 11 del 2009, avui és el cinquè aniversari d'RC. Passa pel fòrum i descobreix com pots "enganxar" en un dia com aquest Recorda: NOMÉS AVUI! T'ho perdràs? -
felicitats!!!!!![Ofensiu]mjesus | 11-01-2009
FELIÇ 5è ANIVERSARI d'RC,
relataire!!!
Si avui és diumenge 11 del 2009, avui és el cinquè aniversari d'RC. Passa pel fòrum i descobreix com pots "enganxar" en un dia com aquest Recorda: NOMÉS AVUI! T'ho perdràs?
-
És curiós com...[Ofensiu]angie | 09-01-2009
en acabar un any, fem una mirada endins (de fora endins i a l'inrevés), suposo que com tu dius, les coses no canvien. ´
Em sembla el típic article de cap d'any, sí, però també em trobo amb veritats que haurien d'escriure's a panells del carrer, o als autobusos (com el famós de Déu, jojojo, quin merder més genial per parlar d'un no-res) : "sense confiar en que la balança dels afectes quedi equilibrada", és una frase per segellar-la al cor. Ens pensem que l'afecte és quelcom d'anada i tornada, i és el motiu pel qual molta gent passa estats depressius aquests dies. Llegir aquesta frase en el teu article, junt amb uns quants articles de diaris de gran tirada, parlant del mateix, m'ha fet pensar que si tothom donés sense esperar res a canvi, el món rutllaria molt millor, almenys en qüestions merament humanitàries, que en definitiva, haurien de ser les primeres a tenir cobertes.
El meu desig per aquest any és que continui tenint aquest esperit rebel, per poder fer front al fracàs, a la malaltia i a... la crisi!!!, jejeje. Ahhh, i tenir una mica més de temps per llegir-te!!
petons!!!!
angie -
Comentari 600[Ofensiu]Mercè Bellfort | 30-12-2008 | Valoració: 10
Gens malament, per acabar l'any!
Si puguessis demanar tants desitjos com comentaris no acabaries mai, oi?
El que ens desitges a tots els lectors que és SALUT
és d'agrair. Què farem el dia que ens manqui?
No vull ni pensar-ho que sóc molt aprensiva.
És ben certa la teva reflexió sobre la nostàlgia que sembla fer més acte de presència en aquestes dates tan especials. Cal, però, pensar en el futur, mirar endavant, com bé dius, amb l'esperança de que tot ens vagi com desitgem.
Relat que m'ha fet pensar molt també amb la meva infància. M'ha agradat.
Rep una forta abraçada i moltes felicitats.
Mercè
-
Desitjar i esperar[Ofensiu]Unaquimera | 28-12-2008
En obrir el teu espai, tinc una triple alegria: has publicat tres novetats de cop! Hauré de passar més sovint, ja que s'acumulen les lectures com la neu a les muntanyes...
Bé, m'hi poso a llegir el darrer publicat, encara que el Microconte em reclama amb força i A vol d'ocell em recorda una bona estona de lectura... però en obrir la teva reflexió biogràfica, m'adono que he triat un text ben adequat per un dia com avui: els records s'amunteguen en llegir el primer paràgraf, un somriure se m'instal·la a la cara en llegir el segon, el tercer em fa sospirar.
I el final... el final em provoca la temptació de llegir l'anterior, perquè la teva referència a la salut no em sembla casual!
Tornaré, doncs, a passar aviat, però abans d'enviar crec que t'he d'oferir els meus Desitjos, convençuda de què les coincidències com autors ens apropen com a persones.
Poso una abraçada sana i sincera al teu abast,
Unaquimera
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=131357041)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie