Cercador
UN REGAL AMB SEXE EQUIVOCAT
Un relat de: montserrat vilaró berenguerAhir vespre parlant amb una meva amiga, vaig recordar una
anècdota de quan els meus fills eren petits. Us he de dir que no
hi havia pensat feia temps. D’animals de companyia sempre he
tingut i per recordar-los a tots, seria una mica complicat.
Alguns els recordes pel seu caràcter, altres per l´estimació
que els has tingut, a voltes per alguna peculiaritat dels mateixos,
i altres per l’empremta que han deixat a les nostres vides. I
en canvi altres passen de puntetes i quasi ni t’adones que hi son.
Sempre he pensat que els animals al igual que les persones
tenen alguna cosa mes, que jo anomeno també anima, potser
una anima diferent dels humans , mes si per mi ,tenen anima.
Recordo que era un fred dia de Desembre, els meus fills
feia temps demanaven un animal de companyia, en concret un
gat. De gos ja en teníem i els feia gracia tenir un petit felí a
qui acaronar. Ho varem parlar amb el seu pare i varem decidir
que seria el regal de Nadal.
Un dissabte quan faltaven dos o tres dies per Nadal varem
pujar al nostre 4x4 i cap a Barcelona falta gent. En aquell
temps a les Rambles encara hi havia parades de ocells i
altres animals i cap allà ens varen adreçar. Crec que va ser
a la segona parada que el van veure. Un gatet blanc amb
taquetes negres i amb una taqueta sota la barba que li donava
un aire de que portés això una barba, tots ens varem enamorar
del mixet. Hi havia un seu germà una mica mes negre que la
senyora de la parada va dir seria una llàstima separar. Doncs
va tolts dos varem dir, i varem marxar contents de Barcelona
amb una gàbia amb dos gatets, que la senyora va dir eren
tots dos mascles.
Un cop a casa la meva filla els va batejar amb Barbut i
Cooper. Va ser un regal encertat, els fills no van deixar de
jugar amb els gatets i el gos la pobre Xispa, no li va quedar
mes remei que també acaptar-los. Teníem tres animals de
companyia que ja estava be. A vegades els pares ho parlàvem,
Si un bon regal de Nadal. Encara ahir vaig retrobar fotos
que així ho corroboren.
I va passar el temps i les boletes de pel varen créixer. Cap
Al mes d´ Agost en Barbut es va engreixar mes que el seu
germà Cooper. El meu fill que es el que era el seu amo, ja que
cada un es va fer càrrec d’un gat estava cofoi, el seu era mes
gros. Fins que un dia varem entendre el perquè del seu engreix.
Un mati m’entres jo preparava l’esmorzar varen venir tot
corrents els meus dos fills. Cridaven vine mama, vine corre et
tenim d’ensenyar una cosa. Vine corrents baixa al garatge ja
veuràs que ha passat. I si que havia passat. Dins un cistell
que fèiem servir per anar a buscar bolets i vaig veure el Barbut
amb tres gatets acabats de néixer. El Barbut havia set mare.
O sigui que el Barbut en realitat era Barbuda. Ningú havia
sospitat que fos gateta. La dona que ens els va vendre ens va
ven engalipar. O potser varem ser nosaltres una mica babaus.
No cal dir que els tres gatets es varen quedar a casa, ara en
lloc de tres ja teníem sis animals de companyia. Ahir al parlar
amb una amiga que li ha passat un cas similar a un parent, ens
varem fer un panxó de riure.
Us ben asseguro que la gata amb la seva taca com una
barba li donava aire de gat. Mes no hi fa res, es va quedar a
casa la Barbuda i va viure molts i molts anys.
Comentaris
-
Bonissim[Ofensiu]Karin | 18-05-2016 | Valoració: 10
Un relat precios que m ha fet riure i en el que reflexes el teu amor pels animals
-
L'ànima dels animals[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 03-12-2015 | Valoració: 10
Clar que els animals tenen ànima: à-ni-ma, a-ni-mals. S'assembla, oi? Jo no n'he tingut mai de gats, però la meva dona si i molts i sé el que signifiquen per ella. Ha sigut una delícia llegir aquest relat i moltes gràcies per encomanar-nos amb la teva tendresa. Una forta abraçada.
Aleixç
-
Per molts anys pel relat que fa cent i per molts molts més, Montserrat![Ofensiu]Mena Guiga | 02-12-2015
Gràcies pel teu entusiasme lector i la teva participació al fòrum, també.
I per un relat que corrobora que els animals formen part de les nostres necessitats d'amor. Cobreixen una llenca que només ells poden cobrir. I això només ho pot dir que en té o n'ha tingut. Són de la família, i cadascú té un caràcter i és com tenir criatures fins que no hi són. Jo tinc dues gates calicó (les que tenen tres colors: marró, blanc i negre i el blanc mana, amb taques dentades). Hi ha una llegenda molt maca sobre aquesta mena de gates (pots mirar-ho per google posant més o menys 'gata calico leyenda', i passa en un monestir tibetà. Les meves es diuen Carmeta i Ninona, les dues són del camp mig malmès que hi ha al final del carrer, on hi ha una colònia de felins. La Ninona està en procés d'adaptació des d'abril de 014, als gats els costa molt, en quedar-nos-la joveneta, esterilitzada pagat per l'ajuntament...i més coses d'elles que no acabarial De fet, si en vols veure fotos:
(al meu 'carallibre' n'hi ha alguna i a l'album titulat 'Carmeta' una munió. Segur que ho entens... ;)
https://www.facebook.com/L%C3%ADdia-Mass%C3%B3-Busqu%C3%A9-Mena-Guiga-368065309924239/?fref=photo
Els gats xuclen les energies negatives i fan que els habitants de les cases estiguin en harmonia. I m'ho crec. Els gossos vigilen el món diürn, els gats el nocturn. Són més del que són.
Mena -
Fidels mascotes[Ofensiu]brins | 27-11-2015 | Valoració: 10
Un relat deliciós, Montserrat, explicat amb la teva habitual tendresa.
Jo també n'he tingut molts de gatets a casa, i ja sé com s'estimen. Les persones que diuen que els gats són feréstecs és perquè no n'han tingut mai.
Una abraçada,
Pilar
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de montserrat vilaró berenguer Foto de perfil de montserrat vilaró berenguer](/imatges_autors/1038764.jpg?rnd=57200302)
464 Relats
1635 Comentaris
331867 Lectures
Valoració de l'autor: 9.89
Biografia:
Tota la meva vida he sigut lletraferida. M'agrada molt escriure, perquèa dins meu està ple d'històries i tinc com una necessitat d´explicar-les
Per mi és un plaer compartir somnis i pensaments amb qui tingui la paciència de llegir i procurar entendre els meus humils escrits ,fets amb tot el meu cor. Moltes gràcies per la vostra gentilesa.
Últims relats de l'autor
- FÀBRICA DE PARAULES
- NAGHIB MAHFOUZ I KHAN EL KALILI
- L´ELEFANT D´EGIPTE
- TROBADA AMB ISIS
- ELS COLOSSOS DE MÈMNON
- DE LUXOR A ASSUAN
- LES QUATRE PASSAREL-LES I EL NIL
- AEROPORT DE LUXOR
- UN AVIÓ DE CINQUANTA ANYS
- COSIR AMB ELS MORTS
- MARISCADA AL CAIRE
- ELS ULLS DEL NIL
- Somnis d’ estiu
- MALEÏT TRETZE
- Sant Jordi