Cercador
Ni cafeteria, ni restaurant, ni vacances
Un relat de: touchyourbottom-Demanen teamers per al seu pare invàlid que requereix aparells i tractament especial privat...sí, tu, aquells que són a la cafeteria cada dia, al restaurant cada cap de setmana i fan vacances per Nadal, Setmana Santa i agost.
-Demanen beques per als seus fills, sí, tu, aquells que tenen negoci i tres residències i van a la cafeteria a esmorzar cada dia, al restaurant sovint i fan vacances llargues. El darrer cop, un mes a Filipines.
-Demanen ajut social i, tu, com poden, els de l'ajuntament, accedir-hi, anant-hi ella amb les ungles de gel acabades de fer, venint d'un creuer, i que mòbil amunt mòbil avall la veus instal·lada a cafès, restaurants i tant més?
-Demana, aquell pobre, i aquell altre i encara aquell altre i, tu, els ofereixes una bona poma o taronja i una llauna de tonyina i un tros de pa i arrufen el nas, frunzeixen front i entrecella i se t'emprenyen, exigint diners, i vés que no et denunciïn per delicte d'enfotre't!
-Para, para el carroooo! Sembla ser que entra en els mínims el fet d'anar a cafeteries, restaurants i fer vacances.
-Mira, quan els necessitats no van amb roba tronada, sabates foradades, només tenen patates grillades per bullir però no poden pagar per coure-les...quan van a cafeteries o passen al nivell també restaurants i als nivells cinema, de compres a botigues, vacances, aleshores estan enredant.
-I els rics?
-Ni en parlo. Si jo fos Déu faria un món just. Faria un planeta immanipulable per l'humà, que estaria per sota animals i vegetals, així aprendria/recuperaria/sabria l'agraïment que cal a la vida sana, senzilla i natural. I fora res més.
-Ai, les teves utopies!
-I com que m'està entrant amargor i em vindria cor agre, tu, jo oooommm, millor qu miri d'assuavir-me amb una meditació noosfèrica...ooommmm!
-Demanen beques per als seus fills, sí, tu, aquells que tenen negoci i tres residències i van a la cafeteria a esmorzar cada dia, al restaurant sovint i fan vacances llargues. El darrer cop, un mes a Filipines.
-Demanen ajut social i, tu, com poden, els de l'ajuntament, accedir-hi, anant-hi ella amb les ungles de gel acabades de fer, venint d'un creuer, i que mòbil amunt mòbil avall la veus instal·lada a cafès, restaurants i tant més?
-Demana, aquell pobre, i aquell altre i encara aquell altre i, tu, els ofereixes una bona poma o taronja i una llauna de tonyina i un tros de pa i arrufen el nas, frunzeixen front i entrecella i se t'emprenyen, exigint diners, i vés que no et denunciïn per delicte d'enfotre't!
-Para, para el carroooo! Sembla ser que entra en els mínims el fet d'anar a cafeteries, restaurants i fer vacances.
-Mira, quan els necessitats no van amb roba tronada, sabates foradades, només tenen patates grillades per bullir però no poden pagar per coure-les...quan van a cafeteries o passen al nivell també restaurants i als nivells cinema, de compres a botigues, vacances, aleshores estan enredant.
-I els rics?
-Ni en parlo. Si jo fos Déu faria un món just. Faria un planeta immanipulable per l'humà, que estaria per sota animals i vegetals, així aprendria/recuperaria/sabria l'agraïment que cal a la vida sana, senzilla i natural. I fora res més.
-Ai, les teves utopies!
-I com que m'està entrant amargor i em vindria cor agre, tu, jo oooommm, millor qu miri d'assuavir-me amb una meditació noosfèrica...ooommmm!
l´Autor
![Foto de perfil de touchyourbottom Foto de perfil de touchyourbottom](/imatges_autors/1038783.jpg?rnd=113686824)
286 Relats
135 Comentaris
88735 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
"-No m'ha conegut!-Això és que mai t'havia vist"
"En el moment de morir estava disposada a estimar"
(del film francès 'L'hérisson', que no és un film suprem, però en vaig extreure això).