Cercador
L'oncle d'en Pol
Un relat de: David Gómez SimóPer sort, aquelles criatures eren lentes de moviments, però, arribada la nit, adquiriren desimboltura i consciència grupal, com una manada de llops.
Ell, s'ho mirava tot des de l'alçada de la muralla, a on pujà a refugiar-se quan comprovà que eren incapaços de superar els esglaons. Cada vegada que provaven d'alçar una cama, queien enrere, i no podien tornar a alçar-se.
Aliè aquell horror, el petit Pol, amb els seus escassos tres mesos de vida, dormia, xumant-se el dit.
Tornà a mirar per damunt del mur. Les formes s'allunyaven perseguint a algú.
Un dolor sobtat al turmell l'obligà a serrar les dents. Estirà la mà fins a tocar el lloc ensangonat.
Assegut en el terra, el petit Pol rossegava el tros de carn que li havia arrencat d'una queixalada.
Va voler acariciar-lo amb el mateix gest que havia fet tantes vegades.
El nen, amb un ràpid moviment, mossegà els dits que s'apropaven.
No va poder reprimir el crit de dolor.
Comentaris
-
Un petit monstre. [Ofensiu]Eloi Miró | 28-11-2013 | Valoració: 10
Tot i ser de terror i fantàstic amb el tema dels zombies, reconec que els nens a vegades tot el que tenen d’adorables també ho tenen de monstruós. Per tant tampoc és tant irreal.
Original...
Salutacions:
Eloi
-
Mutacions[Ofensiu]Carles Ferran | 16-11-2013
L’avantatge d’escriure sobre mutants és que permet el joc de crear-ne les regles. Així no és estrany que no puguin pujar escales i que un nen de tres mesos esdevingui carnívor. El que compta és l’interès que desperta en el lector i l’originalitat, i aquest relat els té.
-
que bèstia![Ofensiu]Aleix de Ferrater | 16-11-2013 | Valoració: 10
Fantàstic David! M'has posat la pell de gallina imaginant l'escena. Un relat molt ben escrit, amb frases curtes i contundents. Poques paraules per a definir una escena de pànic. Una abraçada.
Aleix
-
Galzeran (homefosc) | 16-11-2013
original forma de canibalisme post modern, un relat que va una mica més enllà dels zombies i els morts vivents. Diria que hi veig un cert paral·lelisme buscat, per picar l'ull als amants del tema.
Concret i directe, fugint dels tòpics, sense deixar-los de banda.
M'ha agradat! -
Molt interessant[Ofensiu]Edgar Cotes i Argelich | 15-11-2013 | Valoració: 10
M'encanta el teu estil un tant irònic, que m'ha fet esbossar un somriure. El que no entenc es perquè no ha llençat el nen pels aires, enlloc de voler apropar-s'hi més perquè li clavi una altra queixalada. I una altra cosa, els nens de tres mesos tenen dents? És una cosa que crec que està fora de lloc. Igualment un bon relat :)
Edgar
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de David Gómez Simó Foto de perfil de David Gómez Simó](/imatges_autors/36434.jpg?rnd=686094968)
98 Relats
494 Comentaris
144915 Lectures
Valoració de l'autor: 9.68
Biografia:
I si us plau, Bloom, estigues atent a aquest detall:no omplis la casa de mobles i d'altres objectes,
si us plau, guarda espai per a la bellesa,
perquè la bellesa hi càpiga: una escletxa a la dreta
de qui entra, per exemple.
Que les coses belles siguin el teu lloc de vigia;
doncs el món, com qualsevol altra cosa,
només es torna bell quan per la bellesa és mirat.
Un viatge a l'Índia
Gonçalo M. Tavares
Últims relats de l'autor
- Un encontre inesperat.
- En nom de Déu.
- Subjecte en observació
- El teu nom és vent.
- Mateu Garcés, detectiu privat
- Com ho fareu per arribar al temple?
- Dos cops. Dos.
- La darrera trapelleria.
- Carta al director d'un pare preocupat
- Cançó d'amor (o una cosa així...)
- Corre, corre, adolescent.
- En la mar com en el cinema.
- Una nouvinguda
- L'ombra en un carrer fosc.
- Un estudiant entra en una llibreria...