Cercador
L'escriptor soporífer
Un relat de: Llorenç GarciaComençà l'esdeveniment cultural. El batlle féu una breu introducció en què desgranava tots els mèrits de l'homanatjat com qui llegeix la llista de la compra. L'escriptor encetà la llauna amb la seua verborrea frondosa però que la crítica sempre havia lloat com a “excelsa arquitectura lingüística”. De la seua boca vessava un doll de mots tèrbols i foscos que anegaven els convidats en un llac d'ensopiment per al qual no existia redempció possible. La majoria efectuava esforços titànics per mantenir els ulls oberts. Els addictes a la filosofia oriental agraïen a Buda haver existit perquè ara podien aprofitar l'avinentesa per practicar meditació transcendental. El rostre extasiat seria confós amb embadaliment cap al discurs. Això sí, tots ells tenien en comú que en la cloenda s'acostarien a l'escriptor a felicitar-lo.
I per fi acabà aquella xerrameca enfarinada de metàfores espesseïdes, vocables recargolats de contorsionisme fonètic i hipèrbatons tan retorts que s'escaparien a l'enteniment del mateix Góngora. Un aplaudiment d'alliberació irrompé a la sala al temps que el respectable s'anava desemboirant de la modorra.
Arribava el moment de la venda del llibres al voltant dels quals la gent desfilava com qui contempla un moble. L'eixerida editorial, amb més vena comercial que literària, havia tret edicions amb diferents colors perquè cada client triàs la tonalitat que millor s'avingués amb els malaurats prestatges. La intenció decorativa era més que palesa en unes obres que ningú llegiria. Ni els tèrmits s'atrevirien a engolir-les amb el pas dels segles.
Comentaris
-
Actes soporífers[Ofensiu]Unaquimera | 12-03-2012 | Valoració: 10
En efecte, Llorenç! Tal com predius en la teva introducció, tot llegint el teu relat he recordat alguna presentació a la que he assistit... i en la que un bon grapat d’espectadors pregaven perquè acabés quan més aviat millor.
Això si, en acabar tothom va apropar-se a la taula dels oradors per felicitar la persona que havia aconseguit avorrir-los de tan sobirana manera.
També, però, han acudit a la meva memòria alguns altres actes i situacions diferents a les presentacions literàries, en les quals la hipocresia també es fa patent quan et fixes bé en els rostres, o quan pots escoltar comentaris posteriors.
O potser no és hipocresia sinó esperit de sacrifici? ;-)
T’envio una abraçada esperant que no et causi gens d’avorriment,
Unaquimera
-
...[Ofensiu]crohnic | 25-02-2012
Una ferotge crítica social... Ben narrada i tractada amb humor... Es podria aplicar a molts altres àmbits, no només al literari...
Per cert, t'has inspirat en algun escriptor per fer el relat? hehe
Salut, company! -
El món de les presentacions[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 24-02-2012 | Valoració: 10
Crua i còmica descripció d'un món difícil. Les presentacions literaries poden ser de cor o forçades, tot depèn de la il.lusió. Si en manca, millor no anar-hi. Cerquem una excusa i apa, siau. Jo n'he fet amb sis assistents, però eren tots de cor i va ser una passada. La vida ha de voltar-nos d'il.lusió. Per cert, Yecla és a Alacant? Jo he estat ara una setmaneta en aquesta ciutat, visitant també Benidorm, la Vila Joiosa, Alcoi i Orihuela, prop de Múrcia. Yecla és per allà? Orihuela, terra de Miguel Hernàndez, Alcoi d'Isabel Clara Simó. Una bona parella. Una abraçada.
aleix
-
Cultura de consum.[Ofensiu]Carles Ferran | 13-02-2012
Una sarcàstica descripció del papanatisme, molt sovint esclau de la publicitat, envers personatges inflats i obres mediocres. Cultura de consum. Bona per promocionar, perquè no fa pensar ningú.
l´Autor
![Foto de perfil de Llorenç Garcia Foto de perfil de Llorenç Garcia](/imatges_autors/675274.jpg?rnd=2133006562)
87 Relats
315 Comentaris
110118 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
Vaig nàixer a Yecla, terra cèlebre pel vi de la qual vaig ser collita del 1979. Hi vaig viure una infantesa un tant anodina per a un nen, però molt enriquidora en el meu fur intern.Quan el mil·leni anava agonitzant, vaig traslladar-me a la ciutat de València on, amb l'excusa d'estudiar a la Universitat, vaig aprendre a fer-me adult si bé aquest procés no sé si arribarà a completar-se algun dia satisfactòriament... A València també vaig anar nodrint-me del devessall de sentiments i experiències de persones que l'atzar m'oferia.
També vaig descobrir les excel·lències de la llengua i literatura en català que acabaren formant part del meu esperit rere haver sigut criat en un ambient culturalment i idiomàticament castellanòfon. Efectivament, Mercè Rodoreda i Martí i Pol entre altres em van arrabassar el cor.
"Relats en català" va suposar una afortunada troballa dins del meu vagarejar per la xarxa on puc soltar les regnes que retenen tota la gamma de sentiments que bullen dins de mi.
Gràcies.
Llorenç Garcia
el meu blog