Cercador
La llibreta vermella: Tretzè capítol: Quan arriba el Nadal, em poso transcendental
Un relat de: copernicSóc d'aquell reduït grup de persones a les que no els agraden aquestes festes. De tant en tant he trobat algú, generalment articulistes de diari, que argumenten el seu rebuig a aquestes dates. Uns critiquen el consumisme d'aquests dies, altres confessen que els envaeix, en aquestes jornades de sol escàs i desdibuixat i nits eternes, una profunda tristesa. Jo estaria en aquest segon cas. Com ja he apuntat abans és possible que aquesta melangia continuada estigui provocada per aquest domini de la foscor que senyoreja els primers freds de l'hivern. També és molt probable que m'hagi d'apropar a la meva infància per arribar a comprendre aquesta pàtina que em cobreix, una mena de nostàlgia que em deixa en un estat catatònic i absent.
No tinc cap record traumàtic de la meva infància relacionat amb el Nadal, o al menys si va existir ha passat directament, o amb els anys, a l'inconscient. Sí que tinc una imatge gravada o una marca profunda que té referències literàries. Els meus pares em compraven el "Pulgarcito", una publicació de còmics de l'editorial Bruguera coneguda de sobres per qui tingui més o menys la meva edat. A part dels personatges habituals (Mortadelo i Filemón, Carpanta, Zipi y Zape, Petra, Don Pío, las germanes Gilda, Anacleto...) hi havia sempre una historieta que adaptava algun clàssic de la literatura universal, com ara L'illa del tresor, Moby Dick, Viatge al centre de la Terra...Pels voltants de Nadal, Bruguera editava l'almanac (així l'anomenava) de l'any proper. Era un volum més gruixut que els habituals i contenia unes històries més llargues o personatges nous. Un any, varen fer una adaptació del famós "Conte de Nadal" de Dickens. La visió dels tres fantasmes que visiten al protagonista, el del passat, el del present i el del futur, aquest darrer ensenyant-li la seva pròpia tomba em va quedar gravada profundament, de tal manera que ara mateix conservo el record inesborrable de la història i dels dibuixos que formaven part de la historieta.
No sé si aquest fet va influir poderosament en la meva vivència dels Nadals posteriors. Dickens era un escriptor excel·lent però amb una certa inclinació per les històries truculentes. Havia, de fet, escrit algun conte de terror. No crec que incloure el "Conte de Nadal" en una revista infantil fos una bona elecció, encara que la moralitat de la història és tan indiscutible que representa un avís per a navegants de que el mar de la vida no sempre serà calmós i planer. El fet és que cada vegada que arriben aquests dies sento, de sobte, el pas del temps a través del record dels Nadals de la meva infantesa, em tanco en mi mateix (estat que noten immediatament les persones del meu entorn) i com si d'una letargia es tractés miro de passar el mal moment com puc, generalment pensant que aquests dies tenen vint-i-quatre hores com els demés (un fet totalment relatiu ja que en aquestes jornades el temps sembla estirar-se com un xiclet) Per sort l'arribada del nou any, després d'una nit de disbauxa cada vegada més patètica, em revifa una mica i només el dia de Reis em produeix una fiblada de nostàlgia que desapareix ràpidament quan arriba el dia set.
Comentaris
-
Transcendència dels fantasmes nadalencs[Ofensiu]Unaquimera | 07-01-2010
I ara que ha arribat el dia set, arribo jo fins aquí... i constato que al menys som tres qui coincidim sobre els aspectes que assenyales en el teu text, que m'ha fet recordar els versos del poeta:
L'hivern no és trist:
és una mica malenconiós,
d'una malenconia blanca i molt íntima.
L'hivern no és el fred i la neu:
és un oblidar la preponderància del verd,
un recomençar sempre esperançat.
L'hivern no és els dies de boira:
és una rara flexibilitat de la llum
damunt de les coses.
L'hivern és silenci,
és el poble en silenci,
és el silenci de les cases
i el de les cambres
i el de la gent que mira, rere els vidres,
com la neu unifica els horitzons
i ho torna tot
colpidorament pròxim i assequible.
En llegir la referència que inclous en les teves línies al gran literat, m'has fet venir a la memòria un altre conte ambientat al Nadal que em va deixar per sempre un ai en algun racó del meu estat d'ànim quan s'apropen aquestes Festes: parlo de "la petita venedora de llumins", de l'Andersen, terrible relat que em va marcar per sempre... Suposo que el coneixes i, per tant, no cal que ampliï el comentari per aquest costat.
Cadascú carrega amb els seus fantasmes particulars, oi?
Bé, per espantar-los una mica, res millor que riure-se'n, astrònom, o escriure sobre ells... com tu has fet, guardant un bon equilibri que s'agraeix.
Per cert: Molt bo el rodolí del títol, jajaja!
T'envio una abraçada post-nadalenca, però gens rutinària,
Unaquimera
-
Aix, aquests lapsus![Ofensiu]Mercè Bellfort | 05-01-2010
Volia dir: "ja no sé" i "a la vinya".
Ara em delataré que potser no els havies vist, astrònom despistat!
Mercè -
Jo també![Ofensiu]angie | 05-01-2010
Això que dius sobre els paral.lelismes entre la tristor , la climatologia pròpia d'aquestes dates i el conte d'en Dickens, té més de comú del que arribis mai a pensar. Sense anar més lluny, quan arriba Nadal, em venen records d'infantesa fantàstics que no aconsegueixo traslladar al meu present, ni tan sols projectant-los en els meus fills, i això m'entristeix. Els fantasmes visiten les meves nits i no em deixen aclucar l'ull com caldria, i no sé si llavors em poso trascendental o senzillament, m'envaeix un inconformisme amb la meva pròpia tristor, que en realitat no té gaire sentit, perquè malgrat aquestes sensacions em considero força feliç. El tretzè capítol de la teva llibreta és probablement un capítol que podria signar com si fos meu...
Espero que el còmic guanyi la batalla l'any propoer! -
Molt aviat...[Ofensiu]Mercè Bellfort | 05-01-2010
Podràs gaudir de la tornada a la normalitat però comprovaràs que també, per tractar-se de dies intranscendents, et poden conduir cap a una espiral de rutina que ja no ser què és pitjor, haha! A part d'aquesta petita broma vull dir-te que expresses molt bé els teus sentiments i entenc la nostàlgia que t'aporten aquestes dates, tot i que no la comparteixo . Pensa que hi ha d'haver de tot a la vila...
Desitjo el millor per a tu en aquest any que acabem d'encetar. Si més no, molta salut i literatura.
A reveure, copernic.
Mercè
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1677402718)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie