Cercador
(In)comprensió (ARC a la ràdio - peresa)
Un relat de: Llorenç GarciaEncara que, ara que recapacite, he passat d’ésser un vague irredempt a un malalt incurable. No sé ben bé si la ciència m’ha alliberat o m’ha superposat una nova argolla al coll. Que no hi ha forma de trencar una baula sigues com sigues? Maleïda societat que primer t’encabeix en una categoria denigrant i ara, amb un halo de compassió, et catapulta a un carreró sense eixida.
Comentaris
-
Pense...[Ofensiu]F. Arnau | 21-01-2013
... que la nostra societat no para mai fins trobar alguna etiqueta per a tot. És el que passa al teu relat, que quan es diagnostica amb la síndrome corresponent, deixa de ser el que de veritat havia estat des del principi, que era més gos que "Panera", com diem ací al poble.
L'enhorabona, Llorenç.
Salut!
FRANCESC -
La societat assenyala[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 21-01-2013 | Valoració: 10
I tens tota la raó del món! Primer per blanc i després per negre, la societat sempre t'assenyala. No et maltractis més, prou en tens amb aquest síndrome de fatiga. Associa't amb ella, fes un pacte i sigueu bons amics. No en tens cap altra sortida i t'ajudarà. El teu estil m'ha emocionat molt, sempre m'enriqueix i em fa llegir els teus relats un parell de cops. Una forta abraçada.
Aleix
-
Llorenç[Ofensiu]allan lee | 21-01-2013
Molt ben triat i escrit. M'ha commogut i alhora sento admiració per com t'expresses. Felicitats, una abraçada,
a -
Pessimisme i sinceritat[Ofensiu]Vicent Terol | 21-01-2013
Aquest relat em transmet sinceritat i pessimisme. La primera cosa em sembla molt positiva: sona creïble de veritat. M'agrada.
l´Autor
![Foto de perfil de Llorenç Garcia Foto de perfil de Llorenç Garcia](/imatges_autors/675274.jpg?rnd=1486683119)
87 Relats
315 Comentaris
110118 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
Vaig nàixer a Yecla, terra cèlebre pel vi de la qual vaig ser collita del 1979. Hi vaig viure una infantesa un tant anodina per a un nen, però molt enriquidora en el meu fur intern.Quan el mil·leni anava agonitzant, vaig traslladar-me a la ciutat de València on, amb l'excusa d'estudiar a la Universitat, vaig aprendre a fer-me adult si bé aquest procés no sé si arribarà a completar-se algun dia satisfactòriament... A València també vaig anar nodrint-me del devessall de sentiments i experiències de persones que l'atzar m'oferia.
També vaig descobrir les excel·lències de la llengua i literatura en català que acabaren formant part del meu esperit rere haver sigut criat en un ambient culturalment i idiomàticament castellanòfon. Efectivament, Mercè Rodoreda i Martí i Pol entre altres em van arrabassar el cor.
"Relats en català" va suposar una afortunada troballa dins del meu vagarejar per la xarxa on puc soltar les regnes que retenen tota la gamma de sentiments que bullen dins de mi.
Gràcies.
Llorenç Garcia
el meu blog