Cercador
El toro per les banyes
Un relat de: copernicMentre escric aquestes línies, s'està produint un seguit de decisions de governs autonòmics en mans del PP per defensar des de les institucions les curses de braus. Va començar Esperanza Aguirre escenificant el seu suport (amb imatges incloses a tots els diaris de Madrid) fotografiant-se amb la capa torera a les mans al bell mig d'una plaça. València i Múrcia han continuat l'ofensiva afegint-se a la defensa a ultrança de la "festa". Fins i tot, volen la declaració de patrimoni cultural de la humanitat per la U.N.E.S.C.O. i l'ensenyament a les escoles de tot el món del toreig. I tot aquest enrenou ve motivat, és clar, per la tramitació de la Iniciativa Legislativa Popular per prohibir les curses en el Parlament de Catalunya i les diferents compareixences que hi ha hagut fins ara, a favor i en contra.
D'aquesta manera, el PP posa el debat en clau nacionalista. És veritat, com diuen alguns defensors de les curses a Catalunya que no es pot parlar d'una "festa" espanyola perquè algunes de les places més antigues estan o es varen construir en el principat. Certament, personalitats cèlebres com Orson Welles o Hemingway n'eren seguidors però no es pot negar que el franquisme va aprofitar l'espectacle per atreure el turisme, convertint-lo en un tòpic més com el sol, la sangria o la paella. Si imaginem una Espanya casposa, si pensem en les pel·lícules oblidables de Landa, López Vázquez o Sacristán, si tenim present en la retina la paròdia passada de voltes de Santiago Segura i el seu Torrente, no podem deixar de pensar en el típic torero amb el "traje de luces" ben cenyit, la "montera" i el "capote".
Però la iniciativa popular que ara s'està tramitant no es planteja aquestes qüestions ni demana la prohibició per motius d'identitat, si no que rebutja de ple que es faci un espectacle del patiment d'un animal i que alguns qualifiquin com a art el que és senzillament una tortura. Sempre hi ha hagut detractors de les curses, fins i tot, en els finals del franquisme. La cosa es feia en petit comitè, naturalment. Eren persones que no podien suportar la visió de la sang (i llavors la televisió era en blanc i negre!) i expressaven el seu malestar quan veien aquell devessall que sortia de la boca del toro després de l'estocada. Els arguments dels defensors són molt febles perquè invocar l'art, la cultura o la tradició per mantenir aquesta salvatjada, significaria acceptar que no hem avançat gens des del segle XIX pel que fa al respecte que s'ha de guardar cap a tots els éssers vius.
Comentaris
-
No soc afeccionada [Ofensiu]Nonna_Carme | 30-03-2010
a les curses de braus i el teu relat, deixant apart el patiment del animal, em suggereix dos temes més. En primer lloc no hi ha assumptes més seriosos per als polítics ? Perquè no dediquen tots els seus esforços a solucionar l'atur? Més de quatre milions d'aturats! És monstruós !
I en segon lloc , encara entenc menys l'assumpte de la boxa. És realment un esport que dos homes es donin mastegots fins que un d'ells perdi el coneixement? Tampoc ho entenc.
Apart del meu rotllo, el teu relat és impecable, precís i remarca amb inteligència el que cal.
A mi també em va encantar conèixer-te, copernic
Espero que ens anirem veient a les properes trobades.
Una carinyosa abraçada
Nonna
-
Estic completament d'acord amb el que dius[Ofensiu]llamp! | 23-03-2010
Malgrat ser del signe Taure i de l'any del Toro Xinès i dir-me Teruel de segon cognom, que deriva de Toro, crec fermament que el "toreig" és una festa anquilosada en el passat, que s'hauria d'extingir o restringir al màxim. És un espectacle paorós, indigne d'una cultura com la nostra.
Només vull donar suport a la causa dels defensors d'animals, que legítimament volen abolir les curses de braus. No he presenciat mai una cursa de braus i em temo que mai ho faré, per la por a la sang, veure patir el toro i la gent refregant-se les mans i aplaudint com si es tractés d'una humiliació a un ésser bestial com és el toro. Bestial sí, però molt més "brau", que no pas els covards que aplaudeixen la seva mort feta de vísceres i brutalitat humana.
Res més, escrius molt bé, planerament i argumentant molt bé. I per postres: ets de Portbou (BOU!!!).
Ja són 2 les calçotades en les que hem coincidit i m'ha agradat parlar de bolets i de tot en general. Amb tu es pot parlar de tot.
Fins una altra!
llamp!
-
En nom de la cultura[Ofensiu]Mercè Bellfort | 21-03-2010
En l'època franquista ja feia esgarrifar la defensa ferotge ( mai millor dit!) de la "fiesta nacional". El que em sorprèn més, però, és que en aquestes alçades del segle XXI encara hi hagi milers de persones (persones?) que segueixen defensant aquesta tradició de la matança indigna i infrahumana dels toros en nom de la cultura. Sento una vergonya aliena quan s'escuden d'aquesta manera!
El toreig s'hauria d'extirpar com un tumor maligne: amb contundència i valentia. Però per a molts polítics, especialment del PP i els seus braus seguidors, això representaria la fi del món, no entraria dins les seves closques buides d'humanitat i plenes de salvatgisme.
Un article el teu molt actual que encén passions ben oposades.
Una abraçada, copernic.
Mercè
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1164338050)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie