Cercador
dol organic
Un relat de: quetzcoatlEm sento com un esqueix, desmembrada de la font biologica, el meu futur -ara si- en mans de l'atzar.
Dol biologic, dol organic: m'apaga pensar que la sang que jo tambe duc a les venes, la sang per la qual soc aqui, deixara de bombejar a l'altra banda del Gran Blau.
Em pensava que no ploraria el dia que algu a qui estimo moris de vell i de savi. He entes la mort i l'he assimilat; no hi ha cap "pero, per que?" pel qual plorar quan entens l'efimeritat dels instants d'historia i vida, d'avantpassats i origens. No, no es per aixo que ploro. Em sembla que es quelcom de molt mes endins; mes organic. Es sentir que mor una mica del meu passat i una mica del meu present, davant la cinica mirada del temps.
Torno a ser petita, em sento molt i molt petita; desmembrada de la font de vida.
Comentaris
-
*****[Ofensiu]Jofre | 05-09-2005 | Valoració: 10
Quetzcoatl,
Fins i tot esqueixada, desmembrada de la font de la Vida, és ben evident que el teu cor bombeja sang molt arrelada dels qui estimes i t'estimen.
Un moment que et desvetllà la part més orgànica i humana; la que és el teu passat, el teu present i naturalment el teu futur.
Paraules molts valuoses, Quetzcoatl: t'honora haver-les escrit i haver-les volgut compartir amb nosaltres. Gràcies.
Si entens la mort (has estat benèvola amb Cronos) és que per a tu, viure amb plenitud és essencial.
Mai, deixis d'escriure Quetzcoatl.
Una abraçada!
-
Futur[Ofensiu]marc (joan petit) | 22-05-2005
Una pausa per un moment de reflexió. Un punt i seguit d'obligada pausa.
Qualsevol cosa que succeeix, en el cor d'algú que ho pot rebre, serveix per a millorar el futur. Amb les mostres d'estima, i amb el respecte a la persona, es pot (de fet és quasi una obligació: s'ha) de millorar com a persona.
Molts records,
Marc Freixa (Joan Petit) -
molt profund...[Ofensiu]ROSASP | 20-05-2005
aquest dol que neix en un punt inconcret, entre l'ànima, el cor i el cos. Punyent, estroncador, presagi d'haver perdut una arrel del que erem, del que som i del que serem.
Noves arrels s'endinsen en el nostre interior, regades amb el record inesborrable del que mai mort del tot.
Paraules i sentiments que esborronen la pell...
Una abraçada i molts ànims! -
Ets una "crack"[Ofensiu]Ze Pequeño | 20-05-2005
(Si em permets l'expressió.)
És increible cóm t'entens de bé amb les paraules. És increible com, amb poques lletres, expresses tan clarament el "dol" que et corrou per dins. És com si et manqués alguna cosa que, en certa manera, et donava vida.
Un cop més, el meu barret a la mà per tu.
Abraçada forta!! -
"avantspassats i orígens, [Ofensiu]Capdelin | 18-05-2005 | Valoració: 10
història i vida, morir de vell i de savi, mor una mica de passat i una mica de present, davant la mirada cínica del temps..."
Ni tans sols quan el dolor et colpeja... deixes de fer poesia i escrius un dels relats més preciosos que he llegit des de fa molt de temps... i és que la poesia no s'estudia, ni es prepara ni maquilla, ni es vesteix ni s'inventa... només se sent i es porta en les venes...
"Ni un però... ni un per què... "... no és una derrota la mort... és la darrera pàgina biològica que tanca llibres d'or...
"et sents nena, petita, molt petita..." perquè en la vida mai s'ha crescut prou i la mort ens fa petits, com intentant allunyar-nos d'ella i buscant amor on refugiar-nos...
però saps... a l'altra banda del Gran Blau... no se t'ha mort res ni ningú... només ha canviat d'estat la matèria del teu ésser estimat... però l' AMOR i el RECORD són inorgànics i res pot contra ells... la mort.
Ara comprenc allò del teu e-mail... i vull travessar el Gran Blau per estar amb tu i llegir junts una i mil vegades aquest poema meravellós... t'has fet petita però FORTA com una roca en la que estàs asseguda... i encara que et tremolin cames i cor... dintre de poc et sentiràs millor, perquè el RECORD és un perfum que no s'evapora...
un petonàs i una abraçada eterna... ja parlarem...
PD. el títol, també genial... -
Felicitats i molt ànims[Ofensiu]jordiclusella | 17-05-2005 | Valoració: 10
Quetzcoatl, tens una manera de dir les coses brutalment directe i dolçament preciosa...
En aquest text, per exemple, t'has disseccionat el ventre i l'has esparcit molt encertadament sobre un full en blanc. Fora cursilades: que escrius molt i molt bé, i aconsegueixes ser increiblement sincera i transparent en els teus escrits, cosa gens fàcil.
Ànims i cuidat !
I per cert, felicitats, que veig que abans la biografia posava "a punt de fer 20 anys" i ara ja posa que els tens.
Una abraçada carregada d'aires positius del Mediterrani, i PURA VIDA !
PD: els teus escrits són envejables, i les fotos també. Collons, preciós...
Seguiré llegin-te, i llegin-te, i llegin-te... -
M'agrada...[Ofensiu]Mon Pons | 17-05-2005
Aquest sentiment que paleses alguna vegada o més, en la vida, el sentim. És un sentiment que gairebé no es pot explicar, ja que sorgeix i rebrolla de molt endins: tristesa, alegria, vida i mort... tot es confon i es dissolt... a través de "cínica mirada del temps", com dius. Però ja saps: el temps és un concepte totalment antropocèntric, atès que som nosaltres que l'hem inventat per tal de poder explicar els canvis i els moviments que constaten en la nostra vida. He llegit que "tampoc no té sentit definir el temps zero i en realitat parlar de l'origen de l'univers és inadequat. L'única referència temporal correcta seria la de l'instant present."
Només dir-te que m'agrada com escrius! -
és vida![Ofensiu]Gica Casamare | 17-05-2005 | Valoració: 10
La mort és vida, el què li dóna sentit, el final, el què delimita l'existència.
Una abraçada ben forta, espero endolçir aquest dolor tant en dins i endins...
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de quetzcoatl Foto de perfil de quetzcoatl](/imatges_autors/78436.jpg?rnd=1212659557)
91 Relats
824 Comentaris
163277 Lectures
Valoració de l'autor: 9.76
Biografia:
Diuen que vaig néixer amb presses... a les escales de ca la llevadora. De la meva infància no recordo gairebé res, però devia ser maca.D'adolescent m'agradava la creació i escrivia molt però "vivia" poc. Després d'uns anys d'efervescència em vaig apagar; vaig passar un parell d'anys una mica perduda, passiva i superficialment.
Finalment vaig fer les maletes i me'n vaig anar un temps a centreamèrica. Allà em vaig despertar del tot i vaig viure tan intensament que si m'hi hagués quedat el cor m'hauria estallat. Vaig tenir temps de sentir-me sola, acompanyada, enamorada, desolada; vaig fer projectes, vaig construir coses, vaig destruir-ne algunes i deixar-ne d'altres; vaig conèixer paratges i persones meravelloses; també em vaig començar a conèixer a mi mateixa; vaig obrir les portes del meu esperit, vaig créixer... A través de relatsencatalà vaig escriure i molt, i de moment ha estat la meva època més prolífica relatairement parlant.
Quan vaig tornar de centreamèrica, vaig estudiar infermeria i em va agradar molt —però no em veig treballant en un hospital o ambulatori. Vaig conèixer el meu home i vam començar a plantar i a ser més autosuficients. Des de llavors la sobirania alimentària i la salut humana i mediambiental són dos temes en els que crec i que em motiven molt.
El 2009 vam tenir una nena. És l'experiència més fascinant que he tingut mai i constantment aprenc i desaprenc coses a través d'ella. També és cert que des de llavors tinc molt menys temps per a mi i en conseqüència per escriure, però espero anar-lo recuperant. De moment intento ser tant bona mare com puc i combinar-ho amb l'hort i el dia a dia.
El temps passa volant però me n'adono que amb una bona actitud davant la vida, no cal esmerar-se en buscar la felicitat que tant vaig idealitzar en l'adolescència, després del primer amor. La felicitat és un camí i una manera de fer i viure. Som els únics responsables de les nostres vides i penso que amb intuïció podem acabar familiaritzant-nos amb l'atzar.
Tanmateix penso que també he de dir que no podem eludir la responsabilitat individual i col·lectiva que tenim envers les grans injustícies i profundes desigualtats que passen cada dia al nostre món.
2024: seguim evolucionant! sempre amb ganes d'escriure però amb falta d'espai i temps. Nostàlgia del temps sense responsabilitats...; i molt agraïda pel que la vida em regala cada dia.
Espero que us agradi algun dels meus relats!
teaspoontrader@gmail.com