Cercador
Amants del confinament
Un relat de: Concurs ARC de microrelats a la RàdioAmants del confinament
Dos joves plenament actius social, professional i sexualment encaixen el confinament tan bé com es pot. No coneixen ningú que estigui entusiasmat amb la situació, però al cap i a la fi són adults i entenen l’exercici de compromís i responsabilitat social que es demana. Sortir a sopar, riure, un partidet, una abraçada, compartir una copa de vi, aquelles petites coses s’han esvaït sense anestèsia. Viuen sols i va, progressivament, alarmant-se l’estat per més eines que hi volen posar. Les notícies no cessen de llençar continguts freds.
Van passant els dies, un darrere l’altre i igual a l’anterior, es repeteix. Ja en van molts. Acceptant amb la millor cara i positivitat que ara tot és tele: telefamília, teleamics, telegimnàs, telefeliçaniversari, televisió, teletrucada, quedant-se a casa sense cap mena de contacte humà. Ell teletreballa dur i sense parar, se li ha girat feina per salvar el món-i ho farà de ben segur- però ella ha d’inventar-se-la, doncs l’ha perdut pel camí i tem perdre el cap també.
Amb dies millors que altres, prenen l’ agosarada decisió de veure’s. Com fer-ho amb respecte i lleialtat a tots els veïns a qui desitgen salut? Sobre tot, necessiten bé per ells sense fer mal a ningú. Una altra nit en blanc, aquesta donant-hi voltes a sortir de casa quan no es pot. Palpant l’agorafòbia i conscients del perill, acorden dinar dues persones que es troben a trenta minuts a peu de distància. Portant mascareta, guants, gel desinfectant, roba de carrer i roba de casa, caminen sense tocar res ni ningú. Els amants aconsegueixen trobar-se moguts per un caos de sentiments.
A casa d’un d’ells, es decideixen a preparar uns canelons. Hi ha temps de sobres per imitar a l’àvia. Sense telexerrar, s’expliquen per fi en persona, entre petons tendres, els llargs dies que han passat. Abans que es gratini el formatge al forn, els amants es fonen de passió. Tanta que el dinar es va cremar, calant un incendi que superava amb escreix el que rugia entre ells.
Almogàver
Dos joves plenament actius social, professional i sexualment encaixen el confinament tan bé com es pot. No coneixen ningú que estigui entusiasmat amb la situació, però al cap i a la fi són adults i entenen l’exercici de compromís i responsabilitat social que es demana. Sortir a sopar, riure, un partidet, una abraçada, compartir una copa de vi, aquelles petites coses s’han esvaït sense anestèsia. Viuen sols i va, progressivament, alarmant-se l’estat per més eines que hi volen posar. Les notícies no cessen de llençar continguts freds.
Van passant els dies, un darrere l’altre i igual a l’anterior, es repeteix. Ja en van molts. Acceptant amb la millor cara i positivitat que ara tot és tele: telefamília, teleamics, telegimnàs, telefeliçaniversari, televisió, teletrucada, quedant-se a casa sense cap mena de contacte humà. Ell teletreballa dur i sense parar, se li ha girat feina per salvar el món-i ho farà de ben segur- però ella ha d’inventar-se-la, doncs l’ha perdut pel camí i tem perdre el cap també.
Amb dies millors que altres, prenen l’ agosarada decisió de veure’s. Com fer-ho amb respecte i lleialtat a tots els veïns a qui desitgen salut? Sobre tot, necessiten bé per ells sense fer mal a ningú. Una altra nit en blanc, aquesta donant-hi voltes a sortir de casa quan no es pot. Palpant l’agorafòbia i conscients del perill, acorden dinar dues persones que es troben a trenta minuts a peu de distància. Portant mascareta, guants, gel desinfectant, roba de carrer i roba de casa, caminen sense tocar res ni ningú. Els amants aconsegueixen trobar-se moguts per un caos de sentiments.
A casa d’un d’ells, es decideixen a preparar uns canelons. Hi ha temps de sobres per imitar a l’àvia. Sense telexerrar, s’expliquen per fi en persona, entre petons tendres, els llargs dies que han passat. Abans que es gratini el formatge al forn, els amants es fonen de passió. Tanta que el dinar es va cremar, calant un incendi que superava amb escreix el que rugia entre ells.
Almogàver
Comentaris
-
Realista[Ofensiu]LAURA | 25-04-2020 | Valoració: 8
És complicat seguir fil per ratlla el que toca fer.
Molt fan dels canelons gratinats o cremats jeje -
Dinar cremat[Ofensiu]PERLA DE VELLUT | 22-04-2020 | Valoració: 10
Molt entretingut i molt adient aquest relat que el dos joves, van passant, peripècies i de tot que, encara, està el confinament, la passen com poden... i m'ha fet gràcies això que el dinar se les havia cremat.
Molt bo, Almogàver...
Salut.... i cuida't....
l´Autor
Concurs ARC de microrelats a la Ràdio
695 Relats
1206 Comentaris
302297 Lectures
Valoració de l'autor: 9.59
Biografia:
![CARATULA CONCURS](https://2.bp.blogspot.com/-HkhRynIBBUE/UHF9pEeKxwI/AAAAAAAABag/qW-fn9HwG9M/s400/Concurs%2BMicrorelats%2B400.jpg)
Descripció
D’un temps ençà el microrelat (també anomenat, entre d’altres, microconte o microficció) ha guanyat presència en la nostra llengua: són molts i diversos els concursos literaris que hom hi pot trobar. Però hi ha una característica concreta que dota aquesta forma narrativa d’una potència increïble per difondre històries de ficció i noves veus creadores: la seva brevetat.
Basant-se en aquesta particularitat, l’Associació de Relataires en Català fa anys va endegar la campanya “ARC A LA RÀDIO” amb la qual pretén aconseguir, de forma successiva i seqüencial, implantar la lectura de microrelats en els programes de llibres i literatura de diverses emissores de ràdio.
Aquest concurs va néixer de la mà de dues dones amb empenta, allí cap a l'any 2010. Elles són Sílvia Cantos i Silvia Romero, i van proposar la creació del Concurs ARC de microrelats 2010. Secrets. Aquest concurs ha arribat al seu final de la mà de Ferran d'Armengol en els seus cinc últims anys. Tot sense oblidar als anteriors gestors; la Montse Medalla, Sergi G. Oset, Mercè Bagaria i Jordi Masó, tots ells i elles conductors del concurs en totes les seves etapes. Ni cal oblidar el recolzament constant de Toni Arencon, Montse Assens, Vicenç Ambrós, Laura Ropero, Gloria Calafell. Aquests últims anomenats hi són des dels inicis del concurs, i fins al final, i sempre a l'ombra però constant, Ferran Planell, últim president de l'associació.
Malgrat que aquest projecte ha deixat catorze reculls de microrelats i que l'any 2024 va ser l'últim projecte vinculat a l'ARC... No t’ho pensis més i deixa’t endur per la teva capacitat creativa! Escriu microrelats!!!!
Agrupació de Relataires en Català
SOM LLENGUA VIVA!!*!!