Cercador
A l'ombra de Santa Maria del Mar - 1ª part
Un relat de: NaiadeEren les 10 del vespre d'un dia qualsevol, quan una dona atractiva d'uns 35 anys, va entrar a un restaurant situat enfront de l'església de Sta. Maria del Mar. Una mitja melena de color castany clar li amagava un bell rostre, de pòmuls marcats.
-Mar, som aquí!- Van cridar-li des d'una taula quatre homes amb pinta d'executius, que l'esperaven.
Ella es va asseure al mig d'ells, somrient, segura de si mateixa. Ràpidament es va integrar al grup del que es va convertir en el centre d'atenció.
A la noia, no li va passar per alt l'insistent mirada, d'un home d'aspecte interessant que devia ratllar la cinquantena, assegut tot sol a una taula propera. Se'l veia alt i fornit, de cabells foscos i arrissats, amb un lleu toc canós a les temples.
Tota l'estona es van anar intercanviant mirades furtives.
En acabar de sopar, ella es va aixecar, encaminant-se cap a la barra, amb una excusa; per tal de passar a frec de taula d'aquell home que l'havia encisat. Volent cridar la seva atenció, va adoptar un posat insinuant, deixant entreveure a traves de l'accentuat tall de la faldilla, les seves esplèndides cames realçades per unes mitges de blonda negra.
L'home responent amb un ràpid impuls a la provocació, es va aixecar, i sense tallar-se gens, va dir-li:
- Perdona, però no me'n he pogut estar d'admirar-te i m'agradaria conèixer-te. Em dic Leo. Puc convidar-te a una copa?
Ella va somriure, i simulant una timidesa que no sentia, li va respondre que anava acompanyada i a més no el coneixia de res.
Ell no es va donar per vençut i amb un accent italià inconfusible, va dir-li, que s'havia quedat impressionat des que l'havia vist entrar.
La Mar sense deixar de mirar-lo als ulls que la fitaven fixament, va dir-li, que encara que no era el seu estil acceptar copes de cap desconegut, aquest cop, faria una excepció. Mentre els seus companys de feina l'observaven enriolats, ella els hi va fer un senyal, volent fer-los entendre que l'esperessin.
Es va asseure amb posat insegur al costat d'en Leo, que va començar a parlar; explicant-li que ell es dedicava a la musica, que era d'origen Italià, nascut a Florència, lloc on hi tenia la seva residència. Ara passava una temporada a Barcelona, ja que l'havien contractat de pianista al Palau de la Música per unes quantes actuacions i vivia en un pis de lloguer a aquell mateix barri, molt proper al restaurant on eren.
Ella, va dir-li que era advocada, executiva d'una important empresa d'assegurances situada al Carrer Pau Claris, i per tal de què no hi hagués equívocs, va afegir que estava casada i tenia una filla de quatre anys.
No es va adonar que els seus companys van entendre tot el contrari del que ella havia pretès, i van anar marxant dissimuladament.
Ja era tard però ella no se n'adonava, i poc a poc anava caient a la xarxa que en Leo teixia amb tanta habilitat. Cap dels dos pretenia el mateix de l'altre, però allà va començar a gestar-se una història d'amor que els marcaria per tota la vida.
La Mar, mai s'havia proposat enganyar en Jordi el seu marit, encara que la relació que mantenien no era precisament la d'un matrimoni, enamorat. Ell viatjava molt, degut als negocis, i ella havia trobat el seu equilibri a la feina, on tenia molt bona relació amb els companys, sobretot amb els de gènere masculí que acostumaven a adular-la i, com que era coqueta de mena, li encantava jugar a seduir. Li agradava sentir-se desitjada, potser precisament perquè era el que a casa li mancava, però sabent que malgrat les bromes, els companys la respectaven.
Tot sovint, en acabar la feina, sortien plegats a sopar o a prendre una copa pels voltants de Sta. Maria del Mar, ja que els hi agradava l'ambient de la zona i a més era proper al despatx.
Ella havia nascut i crescut al barri de la Ribera. El nom de Mar, li venia d'aquella església, on també hi havia estat batejada. Hi tenia molts bons records d'infantesa i sempre que podia li encantava vagarejar per aquells entorns. El fet d'anar a conèixer precisament allà en Leo, aquell home tan interessant, atractiu, de tarannà artístic i bohemi, que la mirava amb admiració, va acabar per encisar-la completament.
Una forta química va sorgir d'ambdós, fent-los sentir propers, com si es coneguessin de sempre.
Ja era tard i es van acomiadar amb recança, quedant per l'endemà al vespre al mateix lloc.
El dia següent, la Mar no en feia ni una de bona a la feina. Tota la jornada va estar neguitosa i a més va haver de suportar les bromes dels col·legues.
Sortint de treballar, va anar a casa seva, a la zona alta de Barcelona per tal de veure una estona la seva filla i donar instruccions a la cangur. Aquest cop va anar-li bé que en Jordi tornes a estar de viatge.
Després de canviar-se tres cops de vestit, va sortir apressadament fins trobar un taxi que la va deixar just al carrer Pau Claris amb Argenteria. Va caminar absent al que l'envoltava, amb ganes d'arribar a la cita. En Leo ja hi era i de seguida els van servir una copa de vi blanc, que ell ja havia encomanat. Van intercanviar alguns mots mentre es miraven extasiats l'un a l'altre. Més tard en Leo va portar-la a sopar a un restaurant del carrer d'Argenteria, un espai noucentista molt ben restaurat, que guardava fidelment l'estil de l'època.
Van sopar al primer pis, a un petit i íntim menjador. Amb prou feines van tastar el menjar, sentint com s'anaven submergint dins un ambient irreal, abstrets de tot el que els envoltava. Sense necessitat de dir-se res per entendre's; en Leo va prendre -la de la mà, van baixar les escales i sense sortir del local, van creuar el petit passadís que comunica el restaurant amb la recepció de l'hotel, on ell va demanar les claus de la suite principal, que ja havia reservat. Ella no va oposar-hi cap resistència, seguia el seu instint sense qüestionar-se res, com si allò fos el més normal del món. Van entrar a la cambra sense fixar-se amb res més que no foren ells. En Leo va prendre la iniciativa, i atansant-se a ella, li va enretirar dolçament la cabellera del rostre, i es va endinsar en els seus grans ulls bruns deixant-se seduir per la profunditat de la seva mirada...
Comentaris
-
M'ha enganxat![Ofensiu]Joan Gausachs i Marí | 16-04-2009 | Valoració: 10
M'ha enganxat, malgrat el tema tan... tan... -deixem-ho córrer, no trobo la paraula-, he quedat atrapat en les teves descripcions, en les teves explicacions tan... convincents!
- Joan - -
Comentari (1a part)[Ofensiu]nuriagau | 19-03-2009 | Valoració: 10
He rellegit aquest relat, després de fer la visita del barri gòtic ahir. Mentre hi passejava vaig recordar aquest relat.
Una història d'una infidelitat molt ben narrada, en què el narrador jutja els protagonistes, tan sols relata els fets que es van succeint.
M'ha agradat, especialment, com el narrador en ha fet un avançament de la història. Les frases són precioses i asseguren la continuïtat de la lectura del relat:
"ella no se n'adonava, i poc a poc anava caient a la xarxa que en Leo teixia amb tanta habilitat. Cap dels dos pretenia el mateix de l'altre, però allà va començar a gestar-se una història d'amor que els marcaria per tota la vida."
Felicitats per aquesta primera part!
Rellegiré la segona, també.
Núria
-
Bon començament![Ofensiu]Vicenç Ambrós i Besa | 05-01-2009
Una infidelitat que comença a gestar-se... Veurem com acaba! Redacció planera i correcte. Tot perfecte. Continuem!
V -
Fragments d'història[Ofensiu]Unaquimera | 20-12-2008 | Valoració: 10
Veig que has decidit publicar en dues parts el relat que vas enviar al projecte sobre Barcelona: suposo que el límit de paraules que hi havia allà et va fer escurçar alguns paràgrafs que ara et pots permetre allargar, segons demana la història que narres. Ben fet!
Pel que recordo de la lectura que vaig fer quan la vas penjar a l'autor col·lectiu, l'argument del relat donava fins i tot per una novel·la...
En aquesta primera part, he trobat plantejada la trobada entre els protagonistes, ben descrita la situació de la part femenina, ... i ben oportunament produïda la pausa: aquests punts suspensius deixen amb ganes de saber més, ja que tot i què es pot endevinar per on continuarà l'escena, sempre hi ha la possibilitat de què qualsevol element s'interposi i variï el rumb previst...
Evidentment, qualsevol lector d'aquest fragment, buscarà temps per continuar amb el segon: Jo també ho faré, és clar!
Entre tant, si tens uns minutets en mig del tràfec propi de les dates que s'apropen, passa't pel meu darrer real, llegeix la introducció i mira la dedicatòria que figura en el primer comentari: Espero que reconeguis algú...
I ara t'envio una abraçada ben càlida, que fa molt de fred arreu, en el barri de la Ribera, en el teu i en el meu,
Unaquimera -
Sta. Maria del Mar[Ofensiu]joanalvol | 17-12-2008 | Valoració: 10
A mi m'hi van batejar. Jo vaig néixer al carrer Princesa tocant al Parc. Quants records d'aquest barri!.
El relat és amé, ràpid i concís. Tal com se'ns demana avui dia. Breu. Veurem el desenllaç?
Una abraçada
Joanalvol
-
m ´agrada [Ofensiu]ESTEL | 17-12-2008 | Valoració: 10
que hagis escollit el barri de la Ribera per tot l´encant que té, per mi és un barri molt especial. He gaudit amb tota la novel.la, però el final, m´ha agafat un calfred umm. Estic desitjant llegir la segona part i pot ser tercera?,
un petó molt gran
-
Ens fas gaudir d´un relat[Ofensiu]brins | 16-12-2008 | Valoració: 10
ben escrit i d´una passejada per Barcelona. Gràcies.
Hi haurà segona part?
Una abraçada -
...?[Ofensiu]Rocafort | 15-12-2008 | Valoració: 10
D'aquí podria sortir-ne una bona novel·la. M'han agradat molt les descripcions del lloc i l'ambient. Has sabut donar vida als personatges, aconseguint fer-me sentir un espectador de la novel·la.
El que no m'ha agradat, és que m'has deixat amb la mel a la boca. Estic desitjos de poder llegir la continuació.
Una abraçada
-
No pots...[Ofensiu]Seny i Rauxa | 14-12-2008 | Valoració: 8
...deixar-me amb aquesta intriga!!
jejej
Espero amb moltes ganes la segona part d'aquest relat.
Si em permets, en un primer moment no m'ha convençut el relat, m'ha semblat previsible, però de cop, i gràcies a unes paraules perfectament trobades, has aconseguit transmetre cadascú dels sentiments de la Mar.
És per això que necessito una segona part.
Molt petons ^^
SiR
Valoració mitja: 9.75
l´Autor
![Foto de perfil de Naiade Foto de perfil de Naiade](/imatges_autors/325255.jpg?rnd=275851976)
246 Relats
1714 Comentaris
279907 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
Fa temps que escric, necessito plasmar el que porto dins. També m'agrada pintar, pel mateix motiu.Però escriure per un mateix no té cap gràcia, necessito estar en contacte amb gent que també li agradi i poder compartir i intercanviar opinions, consells.
Varen parlar-me de relatsencatala i aquí estic, satisfeta de formar-ne part.
![R en Cadena](http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg)
(fes clic a la imatge i descobreix què és "R en Cadena")
Lèvingir en va encadenar i jo he passat la cadena a orchid i entortilligat. També a gaia1, Follet, Blaumar i Atlàntida
Per qualsevol cosa aquest és el meu e-mail:
mlloretp@gmail.com