Cercador
Vull que tornem a somiar Capdelín
Un relat de: ITACAÉs ben cert que tornem a somiar
Avui ho he tornat a fer.
Dintre d'uns instants uns colors
Formaran les pàgines de les nostres vides.
Tu dimoniet i seras també
Per tornar a escoltar-me
Per tornar a abraçarme en els teus escrits
Per escoltar paraules
que mai dius però que sempre escolto
Per tornar a somiar junts.
Giro el cap i sembla que res hagi passat
Tot tranquil , tot perfecte.
I miro cap al mar tot just en la inmensitat
La teva cara reflectida a l'aigua transparent
El teu somriure de benvinguda cap a un món millor
O només hi ets tu i la felicitat existeix.
És ben cert que tornem a somiar
Avui vull somiar amb tu.
Comentaris
-
En Capdelín[Ofensiu]DOZOMITETSO | 21-04-2005 | Valoració: 9
HA D'ESTAR agrait d'aquesta dedicaroria tant sentida.
molt be Clara. -
i el mar...[Ofensiu]Capdelin | 15-04-2005 | Valoració: 9
ha somiat amb tu... i t´ha cobert d´onades dolces d´escuma blanca i ha dibuixat el teu nom en la sorra de la platja...
que no s´acabin mai els teus somnis i que en ITACA et sentis feliç...
no havia vist aquest preciós poema...
gràcies! m´ha emocionat!
un petó i una abraçada! -
molt bé[Ofensiu]antoni_5 | 15-04-2005 | Valoració: 9
segueix així Clara apart d´escriure molt bé
expresses tots els teus sentiments i això es bo .
Valoració mitja: 9
l´Autor
![Foto de perfil de ITACA Foto de perfil de ITACA](/imatges_autors/68117.jpg?rnd=1147442373)
122 Relats
334 Comentaris
143926 Lectures
Valoració de l'autor: 9.65
Biografia:
Itaca, petita Itaca
que lliures els camins
amb la sensibilitat
a frec de pell.
Que et corprenen instants
i et solquen la teva ànima
ja que ets tota emoció
i la teva veu clama
ajut per a comprendre
el patiment i el dolor
que et deixen amb la solitud
en el camí.
Aprendràs a viure
i et desitjo des del blau
que aquesta sensibilitat
que portes amarada al cor
no la perdis per res
durant la teva caminada.
Que no et posis cuirasses
que acceptis el patiment
com a llisó
sense repartir cap culpa
i esbrinar des de tu
a on t'equivocares.
Un dia potser ens separarem
del lloc on ara
tenim espai comú:
Et quedarà el poema
que et guarirà els instants
on no comprenguis res,
et portarà al moment
i et recordarà fidelment
quan d'aquell en sortires.
Això és el que he pretès
transformar els mots
en un record
perquè els dies de maror
i de temporal
trobis recer a una illa
que has assumit de nom.
(Josep Bonnín segura) gràcies.
Últims relats de l'autor
- Tardes
- Agafa'm la mà
- Ells t'han condemnat
- Dibuixarem un camí de llibertat, nosaltres, les dones.
- Estirada sobre el món
- Amistat trencada
- A ella
- La vida es bella
- Histories d'amor
- Buscant el teu somriure
- A l'Asturiana més maca
- Tu envoltat pel món
- Avui les coses canviaran
- Tu escoltem però no em fagis cas
- Dues copes besant-se en la matinada