Cercador
T-10 M
Un relat de: copernicHi ha notícies que conviden a sucar-hi pa, que provoquen per si soles la sàtira, la ironia i el sarcasme. Els anuncis publicitaris col·locats en autobusos públics de vàries ciutats europees per associacions d'ateus són d'aquells que t'escriuen l'article sols. "Probablement Déu no existeix. Deixa de preocupar-te i gaudeix de la vida" és el missatge que no ha estat capaç de provocar ni una minúscula tempesta en un vas d'aigua. Ni tan sols Rouco Varela ha amenaçat amb el foc etern als responsables de la gosadia. I és que la ingenuïtat dels ateus que han pagat l'anunci és entendridora. Pensar que a la gent li preocupa l'existència de Déu és un acte de fe tan cega com la del que n'està segur del tot.
Per altra banda, pocs raonaments podríem trobar tan mal argumentats com aquest. Primer perquè pressuposa, com ja he dit, que aquest assumpte, tot i la seva transcendència, és de vital importància per a les persones quan la societat occidental no sembla pas massa capficada en afers espirituals. Segona: Sembla un anunci dirigit als agnòstics, als quals deu veure molt obsessionats pel tema, sense tenir en compte que la falta d'elements de judici no comporta sempre una inquietud manifesta. Tercera: Deixa entreveure que els creients no gaudeixen de la vida, idea molt agosarada per que la creença en un déu i en una altra vida no significa que no puguis delectar-te en aquesta, a menys que la teva religió et demani explícitament que renunciïs als plaers terrenals a compte dels eterns que vindran després. I quarta: Si ets ateu la paraula "probablement" sobra. S'afirma la no existència i punt. Com es pot veure, no es pot demanar més pobresa argumental a una frase d'una sola línia.
Jo, francament, veig als usuaris dels transports públics més preocupats per coses més immediates. Com ara la crisi, o més concretament com els afectarà la crisi a ells: Pèrdua del lloc de treball, trasllats, disminució d'ingressos... Qui es preocupa pel més enllà quan més cap aquí tens problemes d'aquest calibre? La campanya dels ateus evoca en mi el període d'efervescència política que es va viure abans de les primeres eleccions democràtiques. Hi havia una il·lusió col·lectiva que feia albirar un esplèndid futur. En aquesta eclosió de llibertat, els anarquistes també sortien al carrer. Llavors el seu emblema era: "Ni Déu, ni pàtria, ni rei". De les tres negacions, després de més de trenta anys de democràcia, només persisteix la primera. Usada en sentit figurat, indica que en algun lloc no hi ha ningú.
Comentaris
-
Em sembla que tens molta raó...[Ofensiu]angie | 27-01-2009
PEnso que els usuaris del transport públic (i els que no ho són habitualment) estan més preocupats per la puja del bitllet, pels retards de la línia (la qual cosa els pot fer arribar tard a la feina) i de la congestió en hora punta.
Sí, aquest probablement és com un "ai, perquè no s'ofenguin els creients, el posem". I jo em pregunto, els ateus són un col.lectiu oprimit?. Crec que no, són un de menys visible segurament, com el col.lectiu de parelles liberals, el dels vegetarians o el d'esquerrans, amb la diferència que aquests darrers no fan tant soroll.
Continuem perdent el temps en xorrades, "as usual" que dirien els britànics. I això que no hi calers, xaval!
angie -
D'acord[Ofensiu]Shaudin Melgar-Foraster | 24-01-2009
Un artícle molt encertat i escrit amb gràcia.
També estic d'acord amb el comentari de Clidice.
Shaudin
-
Totalment d'acord :)[Ofensiu]Clidice | 21-01-2009 | Valoració: 8
Com a atea practicant he trobat molt ridícula aquesta campanya, no entenc perquè els ateus hem de fer prosel.litisme, fet i fet no entenc ni perquè ens hem d'associar, fins on jo sé ser ateu és una opció personal.
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=854074016)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie