Cercador
Sorpresa nadalenca
Un relat de: Mena GuigaEls dos germans, de set anys el nen i de vuit la nena, esperaven il·lusionats que aquell home bonatxàs i megarialler els deixés els presents que anhelaven.
Quina bestiesa! No els faltava res i amb la majoria de joguines que tenien no hi jugaven, ni se les miraven.
I, a més...poca cosa hi podia caber dins d'un mitjó, no ens enganyem.
Recordaven el darrer vint-i-cinc de desembre i l'arbre envoltat de paquets de totes formes i mides amb papers i llaços molt bonics. Com s'havien divertit amb tot aquell material!
Dins els mitjons acostumaven a haver-hi bitllets dels grossos per als adults.
I llavors es menjava marisc, el bon vi anava a preu fet i tot era gresca i xirinola.
L'Eddie sospitava alguna cosa. La Nelly, amb el pensament, li ho corroborava.
I no ho podien saber, perquè s'adormien abans de la mitjanit. La llet calentona provoca aquestes coses en les criatures.
Ignoraven que baixava per la xemeneia l'engrescador de la nit. Que els gran xalaven amb ell i que es divertien amb el joc de les peces de roba i les endevinalles al ritme de nadales picants i bons licors...i que el de la barba era la dona barbuda del circ...disposada a tot, disposada a jingle all the way.
Comentaris
-
Guai !!![Ofensiu]Annalls | 05-01-2013
Bona idea per part dels grans...
Sembla que ets de Malgrat o Blanes---Sa Palomera va ser el nom d'una cobla on va tocar molts anys la meva parella- A Malgrat cada any hi solem anar per l'Aplec , al parc de les golafreries que tan m'agrada, llastima que els Wc's facin tan mala flaire.
Jo m'escapo cap a mar fins l'hora de dinar o més tard, total cada any ens conviden al mateix menú!!.
Fa molts anys ja, vaig fer varis idems de ioga, i lo de la risoteràpia es genial.
No m'estranya que se t'acudeixin aquests relats tan divertits. Entre coses i altres deus tenir els xacres ben a to, també deus cantar oi?
Fins ara guapa!!
Tauro -
Es un relat impressionant[Ofensiu]Rafaelmolero | 03-01-2013 | Valoració: 9
M'ha agradat llegir aquest relat doncs es veu en ell una gran alegria molt entusiasta
i amb bon motius. No és que siga un gran persona per a comentar un relat, però em
considere com una persona normal, entenc que aquest relat és una història que sempre deu d'haver en les entranyes de les persones, perquè veig que el regals nadalencs ja ha desaparegut molt. Molt bon relat. Rafael Molero Cruz
l´Autor
![Foto de perfil de Mena Guiga Foto de perfil de Mena Guiga](/imatges_autors/1037439.jpg?rnd=128295795)
898 Relats
955 Comentaris
449231 Lectures
Valoració de l'autor: 9.83
Biografia:
Sóc del 66.I d'octubre.
I m'agraden les dues dades.
La vida.
El sentit de la vida és sentir-la, més que no escoltar-la.
Hi fan molt l'actitud i la voluntat (quin tàndem amb alts i baixos!).
He après que cal tenir-ho ben present (en cada moment present) i que si caic, caic, i si vull m'aixeco. I que a vegades cal ajuda, com també podem (hem) d'ajudar, sers socials com som. I de la patacada sempre alguna cosa en queda. L'ànima, però, no ha de voler aquest pòsit: el trascendeix, ha de fer-ho És molt més. El pòsit de la patacada és perquè el bon cervell se'n faci càrrec i ho integri. (com estic parlant! sóc jo?).
Entenc que som/podem ser/... : ànima-amor, entrega i unicitat, creativitat i complexitat.
'Sense pressa, sense treva', com deia Goethe, deixa-m'ho tenir clar, perquè...senzillament: és la vida.
L'escriure per què i per a què.
I seguir. Sent vulnerable i transparent (hi ha mesures, però el màxim possible), amb l'acceptació de les virtuts i els defectes.
La comprensió que dins aquesta vida n'hi ha unes quantes i que en el procés de canvi, en el fluir (puto verb! ...ara que pitjor és ''pillar') i els trams que comporta -mai indolors- és necessari. Per ser més qui sóc i per oferir la meva esfera, però també saber-la preservar (aquest fragment m'ha quedat un pèl 'miquelmartipòlic!: esfera, preservar) ;)
Mantra: jo agraeixo, jo estimo (aplicat o assajat, l'important és tenir-lo present).
Aquesta etapa que em fa abraçar-me, l'alegria en la tristesa i a l'inrevés. Si li dic 'maduresa' em foto una hòstia, perquè sembla com si la nena petita que duc a dins hagués de morir. I no és així. Me l'estimo.
Les queixes són mentides vestidetes de ganes de fer perdre somriures.
Abans la natura i les persones-persones que la matèria. Abans que el tenir, el ser. O un tenir-ser equilibrat, coherent i conscient. Gens fàcil, que els mots bonics i de compromís han de passar al nivell demostració-acció (hi ha ha graus, és clar).
I el món, tan tocat de tantes tecles...fa mal.
Si no hi ha res més allà dalt, en la serenor còsmica.... Sí que hi és. Abraçar el cel cada nit i escalfar-se amb els estels que brillen sense demanar res. I va a tongades.
Les paraules. El llenguatge. Els sons. Una màgia, quan està ben dut. Jo tinc la dèria d'escurçar noms propis...entre d'altres que qui em llegeixi-coneixi (és indivisible) captarà.
El 2018 he passat a ser VEGANA, la decisió més maca de la meva vida. Saber que no col·laboro gens en la indústria càrnica, làctica, d'ous, de la pell, de l'oci amb animals, de l'experimentació amb ells...fa estar millor. Crec, sincerament, que el veganisme és la llum del món i l'únic sistema redemptor.
****Tinc publicat un llibre de relats (tocant el tema eròtic, l'humorístic...i més): 'Al terrat a l'hora calenta' (Nova Casa Editorial). El meu primer fill gran. Els altres, contes per a infants, coescrits amb A.Mercader i il·lustrats per mi, són un dels rierols del feix que em conforma i va conformant.
butxaca5@gmail.com
Últims relats de l'autor
- Ara que tinc mig segle i tres lustres
- La gata a la barca
- Mar amarga
- En treure'm a passeig
- No pots fer res
- Sorreta negra
- Imogen, la Guapa
- L'Adam i la Madam
- Duia boina i treia fum
- La Karmina i la Romina
- El colom i les cotorretes
- La caseta blanca d'aquella àvia
- La flor blanca del tanatori
- L'home del frac i la dona del frec
- Llufa de fulla