Cercador
La sanitat està malalta
Un relat de: copernicLA SANITAT ESTÀ MALALTA
Avui em toca anar a fer receptes al meu C.A.P. Després de dissenyar una ruta que aprofiti l'escassíssima ombra que faci menys penós el camí arribo al centre sanitari i em dirigeixo a la sala d'espera més propera a la porta predeterminada. L'escena que em trobo és dantesca: No per apocalíptica sinó perquè fa un calor infernal: La gent el combat amb tot el que té al seu abast: Un diari, un vano, un dels tríptics que edita l'Institut Català de la Salut sobre la prevenció de la caspa. "Abandoneu tota esperança aquells que entreu aquí" escriví l'autor de "La Divina Comèdia" no sé si inspirat per el calor o per la burocràcia.
Un senyal d'avís metàl·lic em desperta de la meva reflexió literària. La veu de la infermera demana al personal i al públic en general que s'abstingui d'obrir les finestres doncs els tècnics estan fent provatures amb l'aire condicionat. Malgrat l'avís la gent que espera no ha pres encara mesures extraordinàries com trencar els vidres amb algun objecte contundent com un extintor, per exemple per aspirar mínimament alguna alenada d'aire. Aguanta estoicament mentre les gotes de suor solquen desordenadament els seus rostres. Em pregunto si és la primera vegada que posen l'aire o és que s'ha espatllat. En tot cas les al·ludides provatures no han donat el resultat esperat. La gent segueix ventant-se amb tots els estris que tinguin una mínima flaccidesa esperant que una veu amiga pronuncií el seu nom i els alliberi de la condemna. La gent s'explica les seves misèries i em fa veure sense embuts que tinc molta sort per tenir salut i anar al C.A.P. només a fer receptes. La infermera obre una porta i apareix un metge, que agafa un atac de còlera degut a la gran quantitat de pacients que li queden per visitar. Per si fos poc, mentre jo sóc allà encara ha de sortir per una urgència.
Finalment em toca a mi. Mentre ordena a la impressora que em gravi dues-centes receptes fins a les poperes vacances em ve al cap una idea que em fa recuperar l'esperança. Ara, amb el nou Estatut, gràcies a la extraordinària generositat de l'estat, Madrid ens tornarà la meitat dels nostres impostos. Amb aquests diners podrem fer front a tot aquest desori. Alleujat, surto del centre sanitari. El sol que cau no és de justícia, sinó de venjança. Immediatament enfilo el camí de l'ombra.
Comentaris
-
Caram, quina calor![Ofensiu]Unaquimera | 29-07-2006 | Valoració: 10
Un relat plenament efectiu, que aconsegueix transmetre diverses sensacions amb molt d'efecte, ja que colpegen amb força a la lectora: calor, evidentment, però també d'altres, que van des del neguit in crescendo fins a la complicitat que desperta la ironia subtil i ben utilitzada.
No sé si l'estil de puntuació que has utilitzat és el resultat d'una tria plenament conscient, però cal assenyalar que després de la sorpresa inicial, el resultat és ben oportú, adequat a l'ambient interior creat des de la primera línea i a l'entorn en què se sent immersa conforme avança la lectura...
Una lectura realment agradable per una suma de factors positius!
Confio que les teves vacances també ho siguin... i que continuem en contacte quan tornis!
Una abraçada plenament estiuenca,
Una quimera
-
Bon títol, bon començament i bon final.[Ofensiu]angie | 11-07-2006
Tret d'alguna frase que em patina una mica, has explicat amb una dosi de crítica i ironia un aconteixement proper i diari, una malaltia crònica que no sé si l'Estatut, com bé dius, medicarà amb èxit...
Repeteixo...el final m'ha encantat, tornant a caminar per l'ombra... més sentit del que té...
angie
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1734045506)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie