Cercador
La mort dels perfectes (Montsegur 1244) PRIMERA PART
Un relat de: BosomJo: Març 1243
18 anys sobre les meves espatlles, tot un futur com a pagés pobre s'obria davant els meus ulls, i jo m'hi conformava. Aquesta era la tónica de tots els que en aquell moment viviem i ens moviem per les terres d'Occitània, belles terres tenyides per la sang dels que lluitaren durant segles per la seva fe.
Montsegur ens esperava, mai l'havia vist. Com seria aquella gran fortalesa? M'havien dit que regnava sobre un gran pog tota la vall, i que des d'ella podies arribar a veure més enllà de l'infinit.
Pasa rera pasa pels camins sinuosos, la meva imaginació creava imatges efímeres dins el meu cap. Somreia. Finalment veuria amb els meus propis ulls aquell mite, aquella font de passió. Al meu voltant, ningú parlava, portavam 10 dies de viatge, i finalment arribava el dia. Les flors del camí semblaven tenir els color més vius en aquelles terres que en cap altra de les que havia trepitjat, el seu perfum era embraigador, delicat i suau. Les fulles dels arbres es movien delicadamnet, acariciant-nos els cabells mentre l'aire calent transportava un fil de veu.
Vaig tancar els ulls durant uns segons... Les meves cames seguien movent-se, amb pas segur. Vaig obrir de nou els ulls, i allà aparagué ella, la fortalesa. S'estava fent de nit i les torxes començaven a encendre's al voltant dels murs i a la part més alta del donjon. Era magnífica, immensa, bonica... Als seus peus s'hi amagaven petites cases de vilatans, buscant la protecció de les seves parets. La porta d'entrada no era visible, només s'insinuava remarcada per les torxes i pel moviment de gent que s'hi podia veure.
Un gegant de roca sobre un altre encara més gran. Així era Montsegur, així la vaig conèixer a ella i a tots els que dins el seu ventre, varem viure a partir d'aquell vespre de primavera.
Només un dubte em quedava: perqué m'hi havien enviat els meus pares?
Comentaris
-
Et felicito.[Ofensiu]JOANPG | 07-05-2008 | Valoració: 10
Com a interessat amb els càtars, m'ha agradat el teu relat. Clar, concís, verídic i fantasiós al mateix temps, em fa viure la experiència d'aquell noi de divuit any com si fos jo mateix el que hi entrés. El dolent és que conec el final de la història i estic ansiós per veure com la desenvolupas.
Et llegiré.
Una forta encaixada de JOANPG.
l´Autor
17 Relats
20 Comentaris
22954 Lectures
Valoració de l'autor: 9.63
Biografia:
L'història sempre m'ha interessat, especialment tots aquells fragments més oblidats encara que, en molts casos, massificats. Tot allò que en algún moment fou repudiat, exterminat o increpat, ha soscitat la meva curiositat. Perquè s'han creat tants forats negres al llarg de l'hitòria de la cultura, la religió, la societat? Només tinc una frustació, haver estudiat història i donar-me compte que he aprés més llegint i investigant pel meu compte, que anat a classes i escoltant versions incongluents de molts professors.Us animo a tots a no creure tot el que us ensenyin, perqué a vegades s'obliden d'informar-nos de que, per exemple, un personatge com Pere I el Catòlic, potser tenia tan de catòlic com jo de granota, us heu preguntat mai perqué i on va morir?
Últims relats de l'autor
- La mort dels perfectes. Montsegur. El principi de tot
- El perqué de la Lluna
- Un mes al camí
- El vin-i-uné miratge
- El vuité miratge
- Cartes (La última carta)
- cartes (Quarta Carta)
- Cartes (Tercera carta)
- Cartes (Segona carta)
- Cartes (Primerca carta)
- Obra Mestra
- La Mort del Perfectes (Montsegur 1244) SISENA PART
- La mort dels Perfectes (Montsegur 1244) CINQUENA PART
- La mort dels Perfectes (Montsegur 1244) Quarta Part
- La mort dels Perfectes (Montsegur 1244) TERCERA PART