Cercador
Intercanvi de papers
Un relat de: copernicUna de les tàctiques habituals de l'agressor és convèncer a la víctima que és ella la que l'està agredint. Aquest argument és utilitzat de manera no verbal en el futbol: El jugador que clava una puntada de peu de jutjat de guàrdia al rival, entortolliga el seu cos amb l'agredit fins que tots dos cauen a la gespa. Llavors l'infractor simula una lesió proporcional a la contusió real de l'adversari. Aquest teatre confon sovint a l'àrbitre que dedueix, erròniament, o que l'agredit s'hi ha tornat o que ha estat una ensopegada fortuïta, pròpia del joc. En un cas l'agredit rep el mateix càstig que l'agressor i en l'altre la víctima veu com l'infractor ni tan sols rep una amonestació.
El "Manifiesto en favor de la lengua común", agrupament de totes les veus catalanòfobes conegudes i d'altres que surten de l'armari ple de naftalina per a l'ocasió, és un altre exemple clar de la perversitat d'aquesta cerimònia de la confusió. És esperpèntic afirmar que el castellà està perseguit a Catalunya quan, malgrat els esforços de la Generalitat, aquesta llengua s'està imposant com a vehicle de comunicació entre els habitants d'aquest país. Els factors que ho fan possible són variats: Dues onades d'immigració massives en els darrers cinquanta anys, deserció lingüística dels mateixos catalans, convenciment de que la nostra lluita és una causa perduda, la inevitable absorció d'un idioma poc estès per un gegant mundial com és el castellà... Resulta ridícul veure com els mateixos que haurien de protegir al feble, obligats per la U.N.E.S.C.O. i la Constitució espanyola, asseguren que l'idioma fort està perdent presència i signen manifestos defensant-lo com si ens trobéssim davant d'una llengua en perill d'extinció.
Entre els adherits a aquest pamflet anticatalà hi ha esportistes, polítics, periodistes i també escriptors. El més rellevant és, de llarg, Mario Vargas Llosa, que ja ha expressat la seva opinió sobre aquest tema en altres ocasions. Fa poc, en el fòrum de la web relatsencatala.cat es va obrir un debat apassionant sobre que s'hauria de fer amb els llibres d'aquests professionals de la ploma: Boicot, ignorar-los o seguir-los llegint com fins ara. Jo sóc partidari de separar la vida de l'obra i gaudir de l'esplèndida prosa de Vargas Llosa. Recordem que l'autor d'un diari molt conegut, català tanmateix i un dels millors escriptors que hem tingut mai no va ésser precisament un exemple de lluita a favor de Catalunya i la democràcia.
Comentaris
-
Síndrome d'Estocolm[Ofensiu]angie | 28-09-2008
Sí, tu ho has explicat perfectament. Curiosament, donar la volta a un problema acostuma a ésser seguit per un mar de multituts, curiós, molt curiós. La història en va plena.
El teu article àcid i incisiu posa de manifest (jeje) allò que aquí estem tips d'empassar-nos, un munt d'infàmies sobre el "poder de la paraula", en aquest cas sembla ser que la catalana, molt allunyat de la realitat.
És una pena que el mot "bilingüisme", parell de llengües que conviuen per igual en un territori, sigui només una definició del diccionari. (no l'he anat a cercar, però bé a ser quelcom així).
El tema em posa dels nervis, tot i que sempre he defensat aquest bilingüisme, entenent que no tothom ha d'entendre el català, doncs Catalunya sempre ha acceptat gent d'arreu, i és natural que hi hagi un temps raonable d'introducció lingüística pels foranis, però noi... estem anant enrere com els crancs (encara que aquests, en realitat van de cantó).
Un plaer llegir-te, com sempre. M'he perdut alguns articles teus, però em posaré al dia.
Petons intercanviables??? jejeje
angie -
Trist, però real[Ofensiu]Mercè Bellfort | 09-07-2008 | Valoració: 10
Cada dia que passa tinc la sensació que ens estan arrencant la pell, ens estan arrabassant el que és ben nostre: la nostra llengua.
Quan a l´any 76 em vaig estrenar com a mestra de català d´una escola municipal de primària em sentia tan orgullosa!Eren temps delicats políticament parlant, però jo notava que el meu paper com a ensenyant podria deixar alguna emprenta profitosa pels menuts que anaven creixent.
Ara, que ja fa anys d´aquest esdeveniment, noto que anem com els crancs. Fins i tot jo mateixa m´he escoltat parlant en castellà per tal de "facilitar" la comprensió als meus interlocutors poc disposats a aprendre la llengua del país on s´estan guanyant les garrofes.
M´he enfadat molt amb mi mateixa i he decidit no passar-me més al castellà.Crec que si tots els catalanoparlants prenguessim aquesta decisió ajudaríem a salvar la nostra llengua.
I d´aquells que esmentes al començament, com aquell tros de Savater i companyia els enviaria una patada al cul que sortirien volant per no veure´ls mai més. Molt filòsofs, però amb una mala llet increïble.
Una idea! Què et sembla si els regalem unes quantes caixes de Llet Nostra?
A vegades aquestes bestieses poden fer miracles!
Bé, Copèrnic, encantada de passar una estoneta
amb tu.
Molts petons.
Mercè.
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=2146582391)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie