Cercador
Ho prefereixo
Un relat de: Sergi Elias BandresSóc un llop a la recerca de l'or, de l'odi. Busco interminablement quelcom per devorar amb satisfacció, per després córrer cap a la següent presa. M'encanta devorar. Així disfruto. Ho devoraria tot: éssers humans, galàxies, arbres. I més enllà de tot això em trobo en l'estat sublim: vaig perdre la patètica innocència humana. Flors de sang. Són meves. Les trec pel cul. Me la sua tot. Sóc una ànima sense direcció enmig de l'espai. No sóc educat. No em val l'educació. La condemno. Em vesteixo de merda i tothom s'allunya de mi, i jo, content. Els sons i els sorolls... la física i la química... l'art... no ho exploro. També ho condemno. Faig una guerra. Sóc al cim de la muntanya més alta, empunyant l'espasa sagrada de la mort. Sóc tint transparent. No sóc punk ni heavy. Renego de tot. Toco la guitarra i la música és una broma. M'alço per dir que em piquen els collons... que em piquen molt... encara que al món no li importi. Sóc el soldat de la hipocresia. Estic en contra de tot, i em diverteixo. Ho entén algú? No. Només ho entenc jo. L'ordre de que es composa el món ha de ser derrumbat. O què pretenem? Otorgar, otorgar i otorgar... per a ser així d'infeliços? Mancats d'il.lusions correm amb llàgrimes a l'estómac. Si, prefereixo ser el llop.
Comentaris
-
La fera ferotge[Ofensiu]- | 04-08-2008 | Valoració: 10
La fúria, com a sentiment transitori, s'hauria d'esvanir en el temps que es tarda en descriure-la. Crec que això és exactament el que fas. I és bo. És bo, deixar esbravar la fera interior, de tant en tant...
A més, a la darrera frase, "Sí, prefereixo ser el llop.", em sembla notar ja un canvi d'actitud...
Després de tot, el llop és... indòmit, sí, ferotge, a voltes, però també és un animal bell i noble...
Una abraçada
Rosella
l´Autor
![Foto de perfil de Sergi Elias Bandres Foto de perfil de Sergi Elias Bandres](/imatges_autors/116465.jpg?rnd=703992071)
647 Relats
1856 Comentaris
524215 Lectures
Valoració de l'autor: 9.87
Biografia:
L'armonia commou la selva verge de paratges interexternalitzats mentre els estels ens somriuen dolçament i les nits i els dies es confonen en boira d'un nou color que brillarà per la mare universal que va fer-nos i cerquem cuidar... si és que aquestes paraules contenen cert ressò d'esperança en un món tan difícil i complicat.Últims relats de l'autor
- DE TANT QUE L'ABSURD ENS OBSTRUEIX MOLTS CAMINS
- ESCAPADA A RISC
- ENVRAVACIONS
- M'HAN SUÏCIDAT
- GOIG D'ANHEL DE VERITAT
- A LA FI, VIA LLIURE
- CANT A L'ARMONIA SENSE AMO
- SOMNIO QUE M'ESPERES, PERÒ BOJAMENT
- LES NOVES PRIMAVERES
- Reflexió jo-jo
- RESSORGIMMENT IRRACIONAL
- JA SIGUI PENA, GUERRA O PRESÓ
- Maleïts estudis
- SI NO FOS INTUICIÓ...
- No vull ser.