Cercador
El cas "Marco"
Un relat de: copernicEn la novel·la de George Orwell, 1984, Winston Smith és un funcionari del Ministeri de la Veritat (agut sarcasme) que es dedica com els seus companys de feina a manipular les hemeroteques i els llibres d'història de manera que la veritat oficial segueixi una línia coherent amb els discursos i les actuacions pretèrites. En poques paraules, el protagonista és una peça més de l'engranatge d'una gran impremta que reescriu la història per tal de que les decisions del Partit Únic (clar eufemisme de la dictadura) no ofereixin contradiccions amb les postures adoptades en el passat.
El cas Marco (Recordem-ho: Enric Marco, expresident de l'Amical Mauthausen, destituït del seu càrrec per haver mentit sobre el seu pas per un camp d'extermini nazi) és el paradigma de la pressió de la nostra societat sobre els seus dirigents per tal que demostrin que tenen un passat políticament correcte, un pedigree impecable d'acord amb els principis de llibertat i democràcia en la que actualment estem vivint. En aquest país en el que hem patit una dictadura tants anys sembla que tota la gent de la "beautiful people" de més de cinquanta anys hagi corregut davant dels grisos en la seva etapa universitària o hagi format part d'algun partit clandestí i hagi repartit pamflets pel carrer editats en alguna vietnamita casolana. L'exemple més clar el tenim en la sèrie "Cuéntame cómo pasó" en el que la pressió mediàtica va fer variar el to nostàlgic de la primera època per desembocar en una crítica del règim franquista a l'introduir al fill gran dels Alcántara en el si d'un partit d'esquerres.
Les dictadures no es nodreixen només de llurs afectes si no també de tota la gent que calla i que no vol problemes, que gira el cap vers un altre cantó quan veu un cas flagrant de violació dels drets humans i opina que el millor és no ficar-se en política. És difícil trobar un francès de més de setanta anys que no hagués pertangut a la resistència. Realment si les coses haguessin passat tal com diuen, les reunions clandestines en lloc de fer-se en la casa d'algun dels resistents s'haurien d'haver fet en un camp de futbol. Traslladant l'exemple al nostre cas si haguéssim de fer cas de les històries que ens explica la gent, Franco no hagués acabat els seus dies en el llit, si no a la presó o a l'exili.
Comentaris
-
per pensar...[Ofensiu]l'home d'arena | 10-02-2007
Per mi, en aquest ara governa la impostura, perquè tot és imatge, o cartró pedra, falla que es renova tothora per donar menjar als espectadors d'un circ sinistre, i de tant en tant algún "incendi", no hi ha res com aixó perquè el ramat s'apinye.
SALUT! -
Tens tota la raó[Ofensiu]Vallespir | 04-02-2006
I deixant de banda qualsevol consideració ètica sobre la mentida, sincerament:
¿Hi ha algú que tingui els nassos de poder afirmar que aquest Marco mentider no ha fet a la perfecció la feina de transmetre des de l'Amical els horrors viscuts als camps de concentració?
¿Hi ha algú que pugui negar el fet que aquest home ha viscut per intentar que infants, joves i adults desmemoriats d'aquest país NO OBLIDÉSSIM?
El mal de la nostra època no és més que aquest binomi viciós que formen Política i Informació, i que dóna com a resultat la Correcció, la Imatge adient.
Com a periodista que no exerceix sempre proposo a la gent que s'imagini un món sense mitjans informatius. Què tindríem?
M'agradat molt el relat i penso que mereixeria molts més comentaris i, evidentment, moltes més lectures. Perquè has posat el dit a la llaga.
Salut,
Roger
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1908885109)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie