Cercador
Dolça titella
Un relat de: ITACAUna titella impregnava els carrers
Amb imatges d'aquella corda que mai movia
A una rossa d'ulls cel mar.
Existeix aquest color ?
Ai la titella com es movia sense corda,
Amb faldilles d'Armani,
amb cor i llengua de caramel,
llavors tots els nens mes crescuts ...
li cantaven:
Dolça titella, mirada encantada,
No ens robis l'oxigen que ara o desprès respirarem,
Regala'ns una foto, qui sap també una mirada,
Tan sols amb un somriure, el carrer tremolaria
De bellesa, per poder-te robar una paraula.
Ai nina no els neguis
que avui t'has fixat en el dia que fa,
acostat i canvia aquesta cara,
ja saben que no ets la theron...
M'han comentat que avui sorties
Al mot encreuat de les seves vides,
Aquell estiu van enamorar-se de tu.
Dolça titella, mirada encantada,
No ens robis a mes dels cors,
L'oxigen que ara o després respirarem,
Regala'ns una foto, qui sap,
també una mirada,
tan sols amb un somriure
el carrer tremolaria de bellesa,
per robar-te una paraula.
Comentaris
-
I tant[Ofensiu]Bufanuvols | 29-11-2006
Jo sóc un d'aquests que es queden bocabadats... Però per la teua forma d'escriure.
Au, adéu Ulises d'il·lusió
Bufanuvols
l´Autor
![Foto de perfil de ITACA Foto de perfil de ITACA](/imatges_autors/68117.jpg?rnd=702318)
122 Relats
334 Comentaris
143926 Lectures
Valoració de l'autor: 9.65
Biografia:
Itaca, petita Itaca
que lliures els camins
amb la sensibilitat
a frec de pell.
Que et corprenen instants
i et solquen la teva ànima
ja que ets tota emoció
i la teva veu clama
ajut per a comprendre
el patiment i el dolor
que et deixen amb la solitud
en el camí.
Aprendràs a viure
i et desitjo des del blau
que aquesta sensibilitat
que portes amarada al cor
no la perdis per res
durant la teva caminada.
Que no et posis cuirasses
que acceptis el patiment
com a llisó
sense repartir cap culpa
i esbrinar des de tu
a on t'equivocares.
Un dia potser ens separarem
del lloc on ara
tenim espai comú:
Et quedarà el poema
que et guarirà els instants
on no comprenguis res,
et portarà al moment
i et recordarà fidelment
quan d'aquell en sortires.
Això és el que he pretès
transformar els mots
en un record
perquè els dies de maror
i de temporal
trobis recer a una illa
que has assumit de nom.
(Josep Bonnín segura) gràcies.
Últims relats de l'autor
- Tardes
- Agafa'm la mà
- Ells t'han condemnat
- Dibuixarem un camí de llibertat, nosaltres, les dones.
- Estirada sobre el món
- Amistat trencada
- A ella
- La vida es bella
- Histories d'amor
- Buscant el teu somriure
- A l'Asturiana més maca
- Tu envoltat pel món
- Avui les coses canviaran
- Tu escoltem però no em fagis cas
- Dues copes besant-se en la matinada