Cercador
Darrere els vidres
Un relat de: copernicPot ésser per que a vegades la memòria em traeix, pot ésser per que tinc la tendència a mitificar la meva infància, em dóna la sensació que ara no plou com abans. Sembla com si les borrasques, els fronts, s'haguessin encomanat de la nostra vida ràpida i fugissera. Les pertorbacions ens fan visites de metge i sempre tenen pressa. Quan els meteoròlegs anuncien un llevant ens adverteixen que la borrasca només ens deixarà aigua un dia i mig. Quan arriba, plou a cors que vols, però ràpidament els núvols s'esvaeixen i torna a brillar el sol.
Recordo amb delectació els llevants de la meva infància. Llavors els signes del canvi de temps ens arribaven a través dels meteoròlegs locals, bàsicament algun dels pocs pescadors que hi havia a Portbou. La única televisió que hi havia, la que ara ha complert cinquanta anys, ens donava una previsió massa general com per tenir-la en compte. Una ratlla nuvolosa a l'horitzó, els crits nerviosos de les gavines o un tuf general provinent del clavegueram eren una previsió més fiable que tots els models meteorològics que es puguin consultar avui en dia. El vent començava a bufar de mar, humitejant-ho tot, les onades s'allargassaven i trencaven a la platja deixant un pòsit d'escuma blanca. Poc a poc mentre el cel es cobria de núvols grisos i filamentosos, les ones agafaven velocitat i alçada mentre el vent, decidit, constant, et portava una llunyana fortor de mar. Arribaven les primeres precipitacions, pluja menuda, insistent. Lentament, els bassals s'eixamplaven i sovintejaven en el passeig. Apareixien els paraigües en el paisatge tardorenc. Durant dies l'aigua queia a intervals, generosa, sobre la petita població.
A classe, com de costum no se sentia ni una mosca, per por de les inevitables represàlies. Com que el meu pupitre s'arrenglerava amb la fila de la finestra, quan el mestre no se'n adonava mirava les gotes baixant lentament pels vidres, que, entelats per les nostres respiracions agafaven un aspecte de glaç. Les gotes lliscaven empeses per la gravetat de dalt a baix, però en la seva caiguda s'aturaven un moment, atrapades per alguna imperfecció del cristall, s'allargaven i tornaven a patinar ràpides fins l'ampit enrajolat de la finestra. Mentre a la pissarra el mestre dibuixava entre les línies pintades de blanc títols florits i barrocs, els alumnes quedàvem encisats pel regalim irregular de les gotes de pluja escenificat verticalment en les finestres de l'escola. Ja adult, vaig descobrir un poema d'Antonio Machado, "Recuerdo infantil": Una tarde parda y fria de invierno. Los colegiales estudian. Monotonía de lluvia tras los cristales". La meva ment va recuperar immediatament aquells dies grisos i fonedissos, aquelles classes avorrides i somortes amb la remor de fons de la ressaca arrossegant els còdols de la platja:
Enric Roca
10 de Febrer del 2007
Comentaris
-
Brogit d'onades i records[Ofensiu]Unaquimera | 23-01-2009 | Valoració: 10
Pot ésser per que de vegades la memòria fa giragonses peculiars que, quan després del títol he llegit la primera frase del teu relat, m'ha vingut al cap aquella cançó:
Un núvol passa, els carrers s'han enfosquit
i fot un ram com els de quan era petit.
Darrera els vidres jo m'ho miro arrupit...
La pluja m'ha portat records d'aquell estiu...
Després, un cop acabat el primer paràgraf, he llegit el "Recordo..." i m'he trobat immersa en un altre mar: el de la infància, el del temps lent i els espais immensos, el dels records.
A poc a poc, mentre sentia el brogit de les ones, m'ha amarat una serenor salada.
M'ha durat fins que he llegit el nom del poeta. Llavors, m'has traslladat a l'adolescència i a altres aigües més turbulentes.
Entre tant, he gaudit molt i molt de la teva prosa, deliciosament poètica, i de la seva delicadesa ben equilibrada.
Per damunt les Onades, t'envio una abraçada blanca i blava,
Unaquimera
-
Envial a tribuna@guimera.info[Ofensiu]Antonio Mora Vergés | 06-02-2008 | Valoració: 10
HolaL,
Sóc l'Antonio Mora Vergés, actualment el tercer paparra de www.relatsencatala.com
També faig el que puc - no gaire dossortadament - a la pàgina de www.guimera.info i m'agradaria que ens enviessis aquest relat per a publicar-lo
Felicitats per tots els teus èxits !
-
m'has traslladat..[Ofensiu]MarBlava | 23-02-2007 | Valoració: 10
a la meva classe de sissé. Aquesta poesia em va quedar gravada per sempre i gràcies a això li vaig agafar carinyo al Machado i a la seva vida i també em vaig comprar el disc del Serrat.
M'ha agradat molt tot el teu relat, perquè el que tu expliques ho he pensat moltes vegades: abans plovia més i feia molt més fred. M'encantava la tardor amb les pluges i les castanyes tan calentones. Ara les coses no tene tanta intessitat com abans, o potser em faig gran, no ho sé.
Que be que has explicat tota l'evolució de la pluja, he agafat fred i tot llegint-te.
Et felicito per la teva gran capacitat de transmetre sensacions i sentiments.
Gràcies pel teu relat iel teu comentari.
Una abraçada -
ginebre | 18-02-2007
jo també recordo aquelles pluges perdudes!!
Em sembla que no havia vingut per la teva plana. Ara com ets del meu grup del taller, a part del relat que em toca, estic navegant una mica per aqustes aigües.
Si. Aconsegueixes l'atmòsfera humida, amb les teves frases...
el record de les aules grises i els regalims de baf.
La descripció de l'arribada del llevant boníssima!!
Relat melancòlic, enfredolit!!
M'ha agradat.
Gràcies i fins la propera!
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1551235400)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie