Cercador
Cal sotmetre's per...
Un relat de: Sergi Elias BandresSentits buscats,
sentits perduts,
ombres que es mouen en l'ocàs.
Martiri conveçut i alegre
d'haver fet el pitjor mal.
MAI ÉS L'HORA DELS MARGINATS.
Els marginats són a la claveguera
de la ciutat més pobra.
El món no somica,
nosaltres somiquem per ell.
Pobres de nosaltres.
Prínceps i princeses
no coneixen la veritat.
Només la ínfima resposta
d'un públic impúdic
que els aplaudeix
sense saber
què cony passa al món.
Cal sotmetre's
per conèixer realment la realitat.
Comentaris
-
Naiade | 11-01-2009
FELIÇ 5è ANIVERSARI d'RC,
relataire!!!
Si avui és diumenge 11 del 2009, avui és el cinquè aniversari d'RC. Passa pel fòrum i descobreix com pots "enganxar" en un dia com aquest Recorda: NOMÉS AVUI! T'ho perdràs? -
Ninon![Ofensiu]Queca | 03-10-2008 | Valoració: 10
Una altra sorpresa... Cal sotmetre's.... mmm... no t'ho sabria dir.
I m'acabo de trobar a la teva biografia! Quina alegria i orgull ser una de les teves autores preferides! Mil gràcies, de tot cor.
I ara t'agrego. Un petonàs! -
Sotmesos i contradictoris[Ofensiu]Unaquimera | 29-09-2008 | Valoració: 10
Pobres de nosaltres, en efecte!
No coneixem la veritat, ni és al nostre abast en tots els camps o en tots moments, tampoc no sempre volem conèixer-la, o si la intuim, la evitem... i per tot aquest seguit de dubtes i contradiccions, som sotmesos més sovint del que ens pensem!
El sentit del teu escrit s'escapa quan intentes concretar la sensació, però arriba un neguit a través de la pantalla, un clam mercès a les paraules escrites, difícil d'ignorar.
Bé, no sempre cal desxifrar per complert un enigma per sentir-se atreta per ell... em continues sorprenent, cada cop que entro al teu espai!
T'escriuré un email, però entre tant t'envio una abraçada molt real,
Unaquimera
-
De debò,...[Ofensiu]rnbonet | 29-09-2008
...com diu l'anterior comentarista, els dos darrers versos potser siguen el resum del poema/cançó -l'he vist així, company-.
Trist, desarrelat, amb el sabor amarg d'un que ha viscut molt i ha patit encara més. Sincer, si més no:
adaptació al sistema per sobreviure.
Salut i rebolica!
-
de què va el món[Ofensiu]franz appa | 26-09-2008
Algunes veritats ben dites, en aquest poema. i alguna sentència duntosa, si més no enigmàtica. No és fàcil copsar el sentit dels dos versos finals. De fet, no l'he copsat. Ara,, té força lírica i és atractiu pel que fa rumiar.
Pobres de nosaltres, sí.
Salut,
franz
l´Autor
![Foto de perfil de Sergi Elias Bandres Foto de perfil de Sergi Elias Bandres](/imatges_autors/116465.jpg?rnd=1568644316)
647 Relats
1856 Comentaris
524215 Lectures
Valoració de l'autor: 9.87
Biografia:
L'armonia commou la selva verge de paratges interexternalitzats mentre els estels ens somriuen dolçament i les nits i els dies es confonen en boira d'un nou color que brillarà per la mare universal que va fer-nos i cerquem cuidar... si és que aquestes paraules contenen cert ressò d'esperança en un món tan difícil i complicat.Últims relats de l'autor
- DE TANT QUE L'ABSURD ENS OBSTRUEIX MOLTS CAMINS
- ESCAPADA A RISC
- ENVRAVACIONS
- M'HAN SUÏCIDAT
- GOIG D'ANHEL DE VERITAT
- A LA FI, VIA LLIURE
- CANT A L'ARMONIA SENSE AMO
- SOMNIO QUE M'ESPERES, PERÒ BOJAMENT
- LES NOVES PRIMAVERES
- Reflexió jo-jo
- RESSORGIMMENT IRRACIONAL
- JA SIGUI PENA, GUERRA O PRESÓ
- Maleïts estudis
- SI NO FOS INTUICIÓ...
- No vull ser.