Cercador
Llista categories
Detall intervenció
Repte Poètic Visual 35: La mirada i la rosa
Intervenció de: deòmises | 30-04-2008
Per al meu darrer Repte Poètic us proposo una imatge que darrerament m'ha agradat per la seva mirada:
Espero que us inspiri quelcom des d'ara fins a dimarts 6 de maig de 2008, a les 22h.
Extensió: poemes de 5 a 25 versos
Gràcies i bona sort, d.
Respostes
-
La mirada de la rosa
Rita O'Neal | 30/04/2008 a les 22:41
La mirada de la rosa
Por, la de tot pensament,
els teus ulls com a senyera,
rosa groga, el meu estel
resplendent de primavera.
Aigua que busca una set,
que no es troba a la hidrosfera,
mirada que em deixa quiet,
nits d'abril: somnis i espera.
-
Ninetes de vidre
Jimbielard | 01/05/2008 a les 02:26
Amagant-se els llavis per no dir res
Res és mes bonic que el premiat silenci
Silenci per sentir el batec de l'instant
Instant de calma i respir natural
Natural per que el desprèn la rosa
Rosa airosa de pètals daurats
Daurats i intensos com raigs de sol
Sol madur que il·lumina els teus ulls
Ulls de nena de tendre mirada
Mirada ancorada en ninetes de vidre
Vidre feble,com fràgil la rosa
Rosa que gronxa la mirada amagant-se
Joan.
-
Mirant la rosa (Haikus)
F. Arnau | 01/05/2008 a les 18:08
I
La rosa sembla
la creació perfecta,
els ulls la miren,
II
però no sempre
la perfecció dels pètals
és advertida,
III
doncs la contemplen
i, depèn de l'essència,
l'esguard canvia.
IV
Hi ha ulls de pedra,
hi ha ulls de foc i d'aire,
hi ha ulls de vidre...
V
Hi ha ulls com d'aigua
que fan que una mirada
semble divina.
VI
I així la rosa,
romandrà ja per sempre
símbol de Vida!
***
FRANCESC
-
Aprèn a llegir nina
Rocafort | 01/05/2008 a les 21:34
Dins la fosca estança
només percebo dos fars de llum
que m'observen esbatanats
creient-se a recer rere la blanca rosa.
Amagada rere la rosa
uns ulls blaus de profunditats marines
intenten llegir-me el pensament
avaluant amb inquietud les meves intencions.
Tement les meves intencions
s'obren més i més
i una mirada penetrant i profunda
deixa anar espurnes aquoses.
Espurnes que se'm claven com llances
esperant la teva reacció
em sento nu davant la teva mirada
intimidat per les teves preguntes sobre el meu sentir.
Un sentir noble que et vol transmetre serenitat
m'ofèn el teu dubte
que m'envia fletxes de por
mentre glateixo per veure't tota
Deixem veure't nina
calma els teus neguits
aprèn a llegir en els meus ulls foscos
i mai més dubtaràs del meu amor.
-
La mirada i la rosa
JOANPG | 01/05/2008 a les 21:40
La mirada i la rosa.
Llambrec taumatúrgic
darrera rosa vera desenfocada,
embaladit
en l'infinit,
en l'horitzó quirúrgic
d'un insospitat crit.
Mirada
perduda en amerístic
indiferent i apàtic;
místic
reflex simpàtic
de jovenívola fada,
en un mon artístic
inspirador cromàtic
d'uns versos de matinada
-
Entre aroma de rosa
Naiade | 02/05/2008 a les 00:37
Cada cop que surto al passadís
uns ulls vius i penetrants m'observen
simulant ser una figura immòbil
creient que no et veig
escrutes dins la meva ànima.
Ulls de boira clara
temorosos de ser descoberts
no sabent amagar la innocència
captiva del teu desig.
Deixem nedar dins la teva mirada
envaeix el meu cos de tu
hipnotitzem-nos mútuament
deixant sortir la passió que duem dins.
-
Licor (Fora de concurs)
Vesna | 02/05/2008 a les 13:32
Estimat d.
Ja t'he explicat les raons per als que no puc participar en aquest rpv però de totes maneres vull deixar la meva aportació. Espero de tot cor que la disfruteu.
"Es perd la mirada en la rosa,
essència de la bellesa pura,
ànima marcida per l'enyor
de qui amb les paraules més dolces
va dir adéu deixant com únic rastre
els pètals de la flor
que no puc apartar dels meus ulls,
del meu cor, del meu pensament.
Perfum que es barreja amb el sabor
de la meva copa de licor,
la que intenta esborrar per uns instants
la intensitat dels moments, dels records,
dels sentiments encara vius
tot i el dolor. les ferides, l'absència..."
-
La rosa i la mirada
Dídac Sanahuja | 02/05/2008 a les 19:05
i
Òrbita radial,
llavor que s'arrossega,
record que ja no hi és,
forma aturada
endormiscada sota un pètal
fet amb fang i carbó.
Germines al meu pit.
La nit es trenca,
nina de l'albada.
ii
Una espiga solitària
pinta amb carbonet el vent,
el gust de la teva anatomia,
epicentre de passió.
Trobo una mirada,
gotes de rosada al coll:
espanta les pors,
galtes porpres pel fred...
-
Al badiu de ca la iaia
Nubada | 03/05/2008 a les 00:27
Al badiu de ca la iaia
hi ha un roser
carregat de roses blanques.
Quan és el temps de les flors
me les miro embadalida.
Són obertes, ufanoses,
tiges tortes i punxants.
Al badiu de ca la iaia
hi va el papa per Sant Jordi
i n'agafa les millors:
per la mama i per a mi.
Al badiu de ca la iaia
les oloro i me les miro.
jo m'hi apropo, però vigilo!
perquè aquestes, tan boniques,
sí que punxen... que no ho saps?
-
Rosa perpètua
Salgado | 03/05/2008 a les 18:39
Rosa perpètua,
en el paper reneixes
per ser infinita.
El teu somni em desvetlla
donant-me la innocència.
Rosa infinita,
m'has lligat a la màgia
de les paraules
amb el jove encanteri
de saber-te llunyana.
Rosa perpètua,
en el delit de veure't
viuré la vida:
dels teus versos recullo
la sang dels pàl·lids pètals
ofrenats a la brisa
i al paper del silenci,
rosa infinita.
-
Rosa perpètua
Salgado | 03/05/2008 a les 18:40
Rosa perpètua,
en el paper reneixes
per ser infinita.
El teu somni em desvetlla
donant-me la innocència.
Rosa infinita,
m'has lligat a la màgia
de les paraules
amb el jove encanteri
de saber-te llunyana.
Rosa perpètua,
en el delit de veure't
viuré la vida:
dels teus versos recullo
la sang dels pàl·lids pètals
ofrenats a la brisa
i al paper del silenci,
rosa infinita.
-
Esguard d'esperança (a N.)[fora de concurs, evidentment]
deòmises | 04/05/2008 a les 15:26
L'esperança és al fons dels teus ulls
I saps com arribar a abastar
L'aire que t'envolta amb carícies
Que amanyaguen l'ànima de l'aigua.
I encara no t'he escoltat la veu
Però en somnis em visites per a gaudir
Amb la pèrdua de serenor que provoques
En sentir propera la teva presència.
L'esperança és rosa que desfulles i mires,
I en cada pètal queda l'essència
Del teu esguard, el meu desig per escoltar-te.
d.
-
Noia de la rosa
Carme Cabús | 04/05/2008 a les 19:50
Tens tot l'esguard net,
i clar, ens acala;
no tens por de res
i ets llum de rosada.
Tots allò infinit
tens a la mirada,
noia de la rosa
generosa i blanca.
Blau de cel intens
i pau regalada:
en tu resplendeix
el millor de l'ànima.
-
AQUEST ÉS EL QUE VAL: Noia de la rosa
Carme Cabús | 05/05/2008 a les 13:26
Tens tot l'esguard net,
i clar, ens acala;
no tens por de res
i ets llum de rosada.
Tots allò infinit
tens a la mirada,
noia de la rosa
generosa i blanca.
Blau de cel intens
i pau regalada
dónes en penyora,
i ets xamosa i franca.
Tota tu ets sencera
en els ulls, que et parlen;
dins seu resplendeix
el millor de l'ànima.
-
Rosa dels vents
desideri | 05/05/2008 a les 00:12
Rosa dels vents, moro pel teu perfum,
pels teus pètals de subtilesa amarga,
aquesta subtilesa que m'allarga,
en va, el naufragi cap al teu rumb.
Caic presoner en el teu esguard, la farga
on es forgen els meus somnis de fum,
i seré flum per a la teva llum
contra l'obscuritat que m'embarga.
Els teus llavis constel·len el futur
en un món que conspira i admira
l'aurora salvadora del teu furt.
El meu cansat cor de satèl·lit gira
al voltant de l'embruix del teu conjur
i s'abrasa en el teu bes de pira.
L'eternitat sembla un espai tan curt
si ets tafur del meu cos amb dits de brisa
quan el cel del dol per tu s'allisa,
quan la tristor em mostra el seu mur obscur,
i el plor és l'embalum que es consum
en la quietud del món, que no avisa.
Rosa dels vents, moro pel teu perfum.
-
Llavis de rosa
Gertrudis | 05/05/2008 a les 01:25
Si tinc l'absència del teu somriure blanc,
oblidaré el món de les paraules
fins que el sol dibuixi
l'horitzó en els teus ulls clars.
Torno, carregada d'esperança, a la lluita
pels teus llavis de rosa badats.
-
La teva mirada de rosa
Filalici | 05/05/2008 a les 11:07
Fa molt de temps, quan jo era un nen rondinaire,
vas venir un matí fresc, i em vas donar un nou aire,
em vas donar sàvies paraules, el teu flaire
i un regal que sempre em bressola:
la teva mirada de rosa.
Encara ara quan és, com avui, un dia trist,
quan s'escapa l'esperança i és mon cor tan encongit
que, per no aixecar-me mai més, vull jeure al llit,
hi ha quelcom que m'acarona:
la teva mirada de rosa.
Se n'ha anat sense dir res, m'ha deixat sol
amb la pell freda, les mans buides i un udol
que se'm menja un nus a la gola, i un mar de plor.
Tan sols un record em consola:
la teva mirada de rosa.
El meu delit s'ha fos, la nit m'ofega
i mon cor és tot dolor en la seva absència.
He perdut l'anhel de viure, no essent-hi ella,
però hi ha un record que em reviscola:
la teva mirada de rosa.
Ja fa molt de temps que ens vam creuar,
estius, tardors, hiverns i primaveres, ja som grans
i fa un grapat de llunes, ben segur, que em vas oblidar.
Però a mi em resta la memòria més valuosa:
la teva mirada de rosa.
-
Flor d'abril
angie | 05/05/2008 a les 22:29
Del pistil del teu cor
nasqueren aquests ulls negres,
foscos però nítids,
valents d'honor,
sorgiren com estams
de la flor més bella.
Curiositat pel gran món
que s'obre a l'altra banda,
mirada oblíqua sense son,
flaire de vida rere una rosa blanca.
angie
-
Pou d'absència
gypsy | 06/05/2008 a les 15:43
Moriran les roses,
llanguiran esmorteïdes
en l'ofrena dels teus ulls,
perduts en el capvespre
de tantes nits gastades
pel miratge hipnòtic
d'allò que no ens pertany.
Somni de les hores,
silencis que ens eixorden
amb aquell bram de
impotència continguda.
Pou d'absència i de desig.
-
en un instant etern
Galzeran (homefosc) | 06/05/2008 a les 19:11
"en un instant etern"
A voltes em cremo
en els teus cantons assuavits,
endolcit el meu cor,
per la teva mirada
de mel.
Amagues un somriure
que saps tant llaminer,
com els pètals ensucrats
d'un pastís,
festívol i gojós.
No acluquis els ulls,
vius i expectants
rere la clara poncella,
no ho facis més d'un segon,
t'ho demano.
En aquest instant,
aclaparador i vital,
etern,
em deixaries l'anima buida,
el cos sense alè.
-
en un instant etern (AQUEST ÉS EL BO.) Gràcies
Galzeran (homefosc) | 06/05/2008 a les 20:33
"en un instant etern"
A voltes em cremo
en els teus cantons assuavits,
endolcit el meu cor,
per la teva mirada
curiosa i enjogassada.
Amagues un somriure
que saps tant llaminer,
com els pètals ensucrats
d'un pastís,
festívol i joiós.
No acluquis els ulls,
vius i expectants
rere la clara poncella,
no ho facis més d'un segon,
t'ho demano.
En aquest instant,
aclaparador i vital,
etern,
em deixaries l'anima buida,
el cos sense alè.
Respon a aquesta intervenció
Nous recomanats editora
Últims comentats
- Llavor (2 comentaris)
- Reivindicació (4 comentaris)
- MIGDIADA (3 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Campi qui pugui (2 comentaris)
- INTERVENCIÓ ANAMÒRFICA (1 comentaris)
- SI N’HI HA DE GENT RARA!... (1 comentaris)
- Ara que tinc mig segle i tres lustres (3 comentaris)
Nous més llegits
- MIGDIADA (907 lectures)
- POEMA HUMITÓS (412 lectures)
- VERGONYA DE POLÍTICS (348 lectures)
- Llavor (342 lectures)
- La sal atrapada en la memòria (334 lectures)
- Mentre couen les mongetes, escric (284 lectures)
- DARRERS DIES (236 lectures)
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià (200 lectures)
- A LA DERIVA (185 lectures)
- A la platja! (174 lectures)
Nous més comentats
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- Mentre couen les mongetes, escric (10 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- L’estel petit i llunyà (7 comentaris)
- d'avui i d'ahir (7 comentaris)
- A la platja! (7 comentaris)
- I és aleshores... quan tot passa (6 comentaris)
- Amb ganes de CONVERSAR (6 comentaris)
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià (5 comentaris)
Nous més votats
- A LA DERIVA (Agrada a 3 relataires)
- POEMA HUMITÓS (Agrada a 3 relataires)
- Amb ganes de CONVERSAR (Agrada a 2 relataires)
- I és aleshores... quan tot passa (Agrada a 2 relataires)
- El bes (Agrada a 2 relataires)
- Mentre couen les mongetes, escric (Agrada a 2 relataires)
- DARRERS DIES (Agrada a 2 relataires)
- Ara que tinc mig segle i tres lustres (Agrada a 1 relataires)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (Agrada a 1 relataires)
- Reivindicació (Agrada a 1 relataires)