Cercador
Res a fer...
Un relat de: vio_skaUna mirada perduda mirant més enllà de l'horitzó, sense dir res, només pensant i pensant Una mirada que no sap del tot on és. Difosa dins la seva ment, allunyada de tothom i només pensant En què pensa? Ni ella mateixa ho sap De sobte, un calfred. Mirada fixada en un punt però alhora sense veure-hi res. Quieta, sense moure's, allà segueix. Tot un món completament diferent està passant pel seu voltant, però ella segueix sense adonar-se'n. Deu portar uns set minuts igual, immòbil, tranquil·la i al seu aire. De cop, recorda un tros de cançó... Una de les seves preferides. Canvia el punt de situació, s'allunya de la resta del grup. S'asseu en un pedrís i comença a observar-ho tot. Veu gent que ni tan sols sabia que estaven allí. Cares velles, noves i de tots colors. Una suau brisa decideix acariciar el seu rostre, però ella no n'està del tot convençuda. Mai li ha agradat el vent. Va a resguardar-se'n dins l'edifici. Seu en una cadira i mira per la finestra. La seva mirada torna a quedar-se sòlida i calmada... Sent com els demés, que pul·lulen per allà, s'ho passen d'allò més bé cantant i jugant a la fresca. Però aquella mirada... on va realment? On hi ha el punt on queda quieta i no va més enllà? El punt on decideix acabar i no continuar? Només ho sap ella però no ho diu. La ment va donant voltes i voltes sense saber-ne més. Arriba un punt en que descansa i s'evadeix de les preguntes dels demés. Sent persones que li parlen però no les acaba d'entendre. La seva mirada segueix perduda. Es queda sola i en aquell precís moment nota sa ment descansant del tot. Uns instants més tard, els restants arriben fins on ella és i la troben estesa al terra... sense poder parlar i amb la mateixa mirada perduda mirant més enllà de l'horitzó. No hi poden fer res. És morta.
Comentaris
-
:'([Ofensiu]Fada vermella | 11-12-2006 | Valoració: 10
L'he poguda imaginar alli estesa al terra amb la mirada perduda, es trista l'historia, tragica pro certa, que tot el món te el seu ultim dia, i m'ha entrat un calfred al imaginar a la noia allí amb una mirada perduda..
Et continuaré llegint!
Un bes desde el sud!!
Salut i revolució!!!
Fada vermella |¡*¡| -
Cullons...[Ofensiu]L'escriptor mediocre | 26-05-2006 | Valoració: 9
... qui es podria imaginar el final...
La reflexió final, veure que ja t'ha arribat l'hora... molt dur.
M'agrada molt aquesta història.
No t'aturis
Juseph
l´Autor
![Foto de perfil de vio_ska Foto de perfil de vio_ska](/imatges_autors/214483.jpg?rnd=1354439505)
17 Relats
30 Comentaris
22158 Lectures
Valoració de l'autor: 9.13