Cercador
NÉIXER EN LA GUERRA. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (1)
Un relat de: Eva CasellesVa néixer un dels dies més gèlids del gener de l’any 1938. Vingué al món a primera hora del matí en una masia del Solsonès, quan els primers raig de sol començaven a tenyir de color els camps blancs i erms, gebrats per la nit. He volgut pensar sempre, que per això ell deia que calia llevar-se ben d’hora, que era molt important ser matiner per poder fer tota la feina. Tinc encara molt present en la memòria, quan es posava d’exemple explicant que ell des del primer dia ho havia estat de matiner.
La Maria, la seva mare, tenia vint-i-dos anys. Feia cinc mesos que havia deixat endarrere la seva casa cercant refugi, junt amb altres familiars i veïns del poble, per allunyar-se dels perills que comportava viure a la plana de Lleida en plena guerra. El Jaume, el seu pare, s'havia allistat a l’exèrcit republicà i des de feia nou mesos, en què disposà d’un permís de tres dies, no havien tornat a tenir notícies seves.
Per a la Maria, el naixement del seu fill va ser un motiu d’alegria, tot i les circumstàncies. En comprovà que era un nen, el primer que va fer fou donar gràcies a Déu. Va pensar que un nen, en fer-se gran, els podria ajudar millor a tirar endavant amb les feines de casa i del camp quan s’acabés aquella maleïda guerra. Una dona, veïna d’una altra masia que l'havia ajudat durant el part i en les llargues hores prèvies, va ser l'encarregada de tallar el cordó que la separava del seu fill. Amb molta cura, i després de comprovar que el nen estava sa i tenia totes les parts del cos en perfecte estat, l'embolicà amb una manta mig descosida i l’apropà als seus braços.
Enmig d’una llàgrima que se li escapava galta avall li donà un bes a la front i tot seguit una càlida abraçada. Per al meu pare, aquest va ser el primer cop que l'abraçaven. També he volgut pensar sempre, que d'això se'n recordava.
La Maria, la seva mare, tenia vint-i-dos anys. Feia cinc mesos que havia deixat endarrere la seva casa cercant refugi, junt amb altres familiars i veïns del poble, per allunyar-se dels perills que comportava viure a la plana de Lleida en plena guerra. El Jaume, el seu pare, s'havia allistat a l’exèrcit republicà i des de feia nou mesos, en què disposà d’un permís de tres dies, no havien tornat a tenir notícies seves.
Per a la Maria, el naixement del seu fill va ser un motiu d’alegria, tot i les circumstàncies. En comprovà que era un nen, el primer que va fer fou donar gràcies a Déu. Va pensar que un nen, en fer-se gran, els podria ajudar millor a tirar endavant amb les feines de casa i del camp quan s’acabés aquella maleïda guerra. Una dona, veïna d’una altra masia que l'havia ajudat durant el part i en les llargues hores prèvies, va ser l'encarregada de tallar el cordó que la separava del seu fill. Amb molta cura, i després de comprovar que el nen estava sa i tenia totes les parts del cos en perfecte estat, l'embolicà amb una manta mig descosida i l’apropà als seus braços.
Enmig d’una llàgrima que se li escapava galta avall li donà un bes a la front i tot seguit una càlida abraçada. Per al meu pare, aquest va ser el primer cop que l'abraçaven. També he volgut pensar sempre, que d'això se'n recordava.
Comentaris
-
molt ben escrit[Ofensiu]montserrat vilaró berenguer | 11-01-2015
M'agrada molt
-
una mare[Ofensiu]Imma Cauhé | 26-11-2014
la mare a totes les époques és sempre la mare, i en guerra o no, el fill esperat sempre serà una alegria. Bona narració.
-
Molt emotiu![Ofensiu]Mercè Bellfort | 24-11-2014
Un molt bon homenatge a la memòria del teu pare. La història d'un naixement en temps de guerra on la duresa i la tendresa del moment acaben fusionant-se.
Molt bonic, Eva! La meva enhorabona per explicar-ho com ho has fet: amb un sentiment controlat i, tanmateix, colpidor.
Una abraçada! -
Una història dura i tendra alhora.[Ofensiu]David Gómez Simó | 19-11-2014
Molt ben explicada.
l´Autor
![Foto de perfil de Eva Caselles Foto de perfil de Eva Caselles](/imatges_autors/1038545.jpg?rnd=1368170381)
36 Relats
53 Comentaris
29721 Lectures
Valoració de l'autor: 9.75
Biografia:
Sóc una lectora de relats que s'ha embarcat en el difícil art d'escriure'ls.Però com que també sóc perseverant, vull pensar que poc a poc me'n sortiré.
Frueixo molt llegint, descobrint i imaginant. I m'agradaria gaudir també, escrivint, creant i inventant.
El que més m'agrada però, és donar la mà.
Últims relats de l'autor
- CARTES I SECRETS
- El seu darrer viatge.
- PERFECTAMENT INFELIÇ
- REFLEXOS QUE MATEN
- UN AUTÈNTIC AMIC
- SENSE PARAULES
- REALITAT O FICCIÓ
- UN ESTEL DE LLUM
- MISSIÓ COMPLERTA
- UNA BUIDA PLACIDESA. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (6)
- EMOCIONS CONTINGUDES. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (5)
- AL FINAL DEL TÚNEL
- ESPERAT DESENLLAÇ
- UN DESTÍ NO DESITJAT. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (4)
- ROBÒTICA INNOCÈNCIA