Cercador
La vigència de Kafka
Un relat de: copernicEl gran escriptor txec sempre reapareix en algun moment o altre per adjectivar una situació que rebutja qualsevol altre mena de qualificatiu: L'altre dia vaig rebre una carta (de les que encara s'envien a través de Correus) de la Universitat de Lleida, concretament del Departament de Geografia i Sociologia. Com que no he tingut mai relació amb aquesta institució la vaig obrir encuriosit. En ella el responsable d'aquesta àrea, catedràtic de Geografia Humana, se m'adreçava per informar-me de que el seu departament estava dirigint una recerca sobre la seguretat a la seva ciutat (Lleida), amb el suport de l'Ajuntament (se suposa que el de Lleida). Continuava la missiva dient que la meva família i jo havíem estat seleccionats a l'atzar per respondre a una enquesta telefònica que s'havia de realitzar en els propers dies.
Informo al lector que hagi seguit fins aquí que la carta anava dirigida a mi, que l'adreça era correcta i que visc a Girona (Visca Girona!). La carta seguia indicant alguna de les preguntes que se'm formularia, com ara si havia estat víctima d'algun delicte l'any passat o quins llocs de la ciutat considero més segurs i quins més perillosos. A continuació ve un paràgraf que demostra perquè Kafka és un clàssic que no ha perdut gens de vigència: “Li agraïm per endavant la seva col·laboració, que servirà per conèixer l'opinió dels tarragonins (sí, he escrit bé, tarragonins) sobre assumptes tan importants per a la nostra vida quotidiana com aquests (demanant el parer dels forasters?) i també per tractar de millorar la convivència i les condicions de vida a la nostra ciutat.” (Lleida, Girona, Tarragona o La Seu d'Urgell?)
Bé, ara ja sé que la Universitat de Lleida es dedica a fer enquestes (i l'Ajuntament hi dona suport) que no serveixen per res. Senyor Mas, prengui nota de que també s'ha de passar la tisora a tots els informes i enquestes innecessàries. Ja aguantem estoicament la visió de cotxes oficials luxosos i ens hem d'empassar que els eurodiputats viatgin amb totes les comoditats a càrrec de la Comissió Europea, que amb els diners de tots rescata països sencers en bancarrota i els imposa unes condicions draconianes. Potser sí que això representa la xocolata del lloro però fa molt de mal a la vista i si anem eliminant una mica de xocolata d'aquí i una altra d'allà potser descobrirem que tenim el famós lloro massa ben acostumat.
Comentaris
-
per què[Ofensiu]Urepel | 28-11-2011 | Valoració: 10
no em passen a mi mai aquestes coses? Genial
-
ocells tropicals[Ofensiu]Onofre | 17-10-2011 | Valoració: 10
Hauràs volgut dir que el lloro està massa ben avesat però molt mal acostumat, no?
: ))) -
La burrocràcia...[Ofensiu]AVERROIS | 21-04-2011 | Valoració: 10
...ha desfet moltes cultures, massa gent per espiar a d'altres. Masses secretaries dels secretaris dels secretaries. Comissions, diputats, ministres, senyories, congresistes, amics dels congresistes, i un etc. tan llarg, que fins i tot m'agradaria fer números per veure la estranbotica quantitat de persones que discorren com fantasmes per milions de passadissos dels anomenats ministeris o volten per Europa dien que defensen els nostres interessos al estranger. En fi incongruencies com les que escrius són la realitat cotidiana.
Una abraçada.
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=915364271)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie