Cercador
Felicitat impossible?
Un relat de: Sergi Elias BandresAvui que tot és embolcallat per una bombolla d'àcid, de la qual aquest degota, ja podem dir que hem arribat al final. Al menys, per part meva, si. Jo no crec en l'oblit, jo no crec en el record, jo no crec en l'amor, jo no crec en el sexe. Una gran religió se'ns està menjant: la mentida. La mentida per sota i per sobre del poder, igual que al mateix nivell. Les circumstàncies són les següents: com trobar un sentit a la vida? Però plantegem-nos el que és la vida: un munt de ferralla i de desitjos violats i extrets, finalment, del nostre cervell, per l'excavadora de la mort. No m'agrada ser negatiu, però fixeu-vos que aquí hi ha una mica de realisme.
I el sentit de la vida? Doncs podriem dir que... depèn de cada moment. A vegades va a temporades. Però jo crec que el que la majoria busquem no és aquella felicitat romàntica infantil. No. Busquem un tros de pa ben gran. Tan gran que no ens el poguem ni menjar. No és que es tracti exactament de diners... es tracta de l'impossible ( encara que en molts casos de diners, és clar ). Aquell impossible que no té nom ni forma, del qual no en coneixem l'existència. I perdut en els segles, resta sense conèixer-se.
Quin serà el gran dia? Per a un? Per a tots? No ho sap ningú. Molts hem conegut l'extrema felicitat, i també hem vist com s'esvaïa. Per això, desprovistos de felicitat, busquem aquest altre quelcom de que parlo. Perque, a qui li podem demanar, la felicitat?
Apa, no us vull menjar el coco, ja començo a filosofar. Però jo diria que aquí hi ha quelcom de veritat... fixeu-vos-hi, si voleu...
Comentaris
-
Busquem la felicitat[Ofensiu]ESTEL | 26-09-2008 | Valoració: 10
però on. Jo crec què moltes de les preguntes que ens fem hi tenim la resposta dintre, però nosaltres mateixos ens limitem i surt la por, la mandra, la desconfiança per fer allò que volem.
Vida només tenim una i la desaprofitem d´una manera brutal perquè el temps passa molt ràpid.
Només ens hem de llençar i fer i gaudir i no excusar-nos en el que ens envolta perquè perdem el temps
un petó -
jo també no crec[Ofensiu]Joan G. Pons | 22-09-2008 | Valoració: 10
Quan escric no crec, tot seguit entra amb força un sí crec.
I el teu relat provocador i estimulant m'ho ha suggerit en diverses ocasions.
Afegeixo, no crec en un estat de felicitat. Sí crec en els moments de felicitat. -
És cert[Ofensiu]annah | 21-09-2008 | Valoració: 10
que vivim en un món de mentides on sovint és difícil viure la felicitat...
I, dic viure la felicitat, (i no trobar) perquè la felicitat no l'hem de buscar ni en els diners, ni en les persones, ni en el què ens envolta, prquè la felicitat la portem tots a dins. Només cal trobar les condicions en què aquesta felicitat treu el cap i et fa una visiteta: l'amor, l'esperança, l'amistat, veure la rialla d'un nen, o admirar una posta de sol és FELICITAT.
És difícil creure que no creus en l'amor...amb aquests poemes que escrius brodats de sentiments...
Una forta abraçada!
Anna -
El sentit de la vida?[Ofensiu]franz appa | 21-09-2008
De la pel·lícula dels Monty Python, no sé si l'has vista, sempre recordo l'escena del cambrer que ens mostra la tendra imatge familiar dels seus pares ancians a la seva humil caseta dels afores, tan agradable i pacífica que se suposa rebuda per una cínica mirada commiserativa per nosaltres, els espectadors.
Potser de vegades caldria no menjar-se tant el coco, no ho sé. Però certament no podem deixar-ho de fer , a menys que siguem practicants de la meditació transcendetal, del zen o altres pràctiques extenuants.
"Aquell impossible que no té nom ni forma, del qual no en coneixem l'existència. I perdut en els segles, resta sense conèixer-se." O potser ha estat conegut milions de vegades (pels místics, pels guerrers, pels cambrers, qui sap?), però el seu misteri és que, com l'aigua, se'ns escorre contínuament de les mans.
Salut!
franz
-
ES DIU[Ofensiu]EULALIA MOLINS ARAGALL | 21-09-2008 | Valoració: 9
Que la felicitat completa no existeig, i jo crec que qui ho diu te raò, moltes vegades en sentir-te feliç, en trobar-te bé, en tenir feïna i amics, penses... I ara que em passara? Creus que viure feliç "del tot" es impossible. Ho hauriem de probar, viure feliços i fer-ho possible. El meu marit es fill de la barriada de Gràcia de Sabadell. Salut company!
Valoració mitja: 9.75
l´Autor
![Foto de perfil de Sergi Elias Bandres Foto de perfil de Sergi Elias Bandres](/imatges_autors/116465.jpg?rnd=2030009733)
647 Relats
1856 Comentaris
524215 Lectures
Valoració de l'autor: 9.87
Biografia:
L'armonia commou la selva verge de paratges interexternalitzats mentre els estels ens somriuen dolçament i les nits i els dies es confonen en boira d'un nou color que brillarà per la mare universal que va fer-nos i cerquem cuidar... si és que aquestes paraules contenen cert ressò d'esperança en un món tan difícil i complicat.Últims relats de l'autor
- DE TANT QUE L'ABSURD ENS OBSTRUEIX MOLTS CAMINS
- ESCAPADA A RISC
- ENVRAVACIONS
- M'HAN SUÏCIDAT
- GOIG D'ANHEL DE VERITAT
- A LA FI, VIA LLIURE
- CANT A L'ARMONIA SENSE AMO
- SOMNIO QUE M'ESPERES, PERÒ BOJAMENT
- LES NOVES PRIMAVERES
- Reflexió jo-jo
- RESSORGIMMENT IRRACIONAL
- JA SIGUI PENA, GUERRA O PRESÓ
- Maleïts estudis
- SI NO FOS INTUICIÓ...
- No vull ser.