Cercador
Ètica i estètica
Un relat de: copernicUn amic meu m'envia un article d'un escriptor d'èxit a la premsa nacional. En ell, l'autor proposa eliminar els còmics de Tintín. Especialment, al columnista li provoca esgarrifances “Tintín al Congo”. Explica que aquest àlbum és clarament calumniós pels africans i sembla ser que un ciutadà congolès està tirant endavant una demanda per considerar aquesta obra racista. En ella es presenta els negres gairebé com a dèbils mentals, mandrosos i amb tots els tòpics possibles. L'articulista opina, aprofitant l'avinentesa, que ètica i estètica han d'anar sempre de la mà reobrint d'aquesta manera una altra vegada l'etern debat sobre la distància que hi ha d'haver entre l'artista i la seva obra.
No seré jo qui defensi Georges Remy, l'autor de Tintín, reconegut germanòfil i nazi, ni les opinions o la descripció dels personatges que surten en el celebèrrim còmic però sí que voldria parlar del nostre escriptor més controvertit, Josep Pla, del qui aquest Sant Jordi es commemora el trentè aniversari de la seva mort. És innegable que alguns aspectes de la seva vida, ideologia o maneres no varen constituir un exemple a seguir. Mentre Mercè Rodoreda o Pere Calders fugien cap a l'exili, l'escriptor empordanès era escollit per les autoritats franquistes per dirigir “La Vanguardia”. No té res a fer davant figures sense cap màcula, com Pau Casals que afegia a la seva extraordinària qualitat com a violoncel·lista, una estima profunda per la seva terra i una defensa aferrissada de la democràcia i de la identitat catalana.
Ara bé, essent un país tan petit com som, tenint tan pocs clàssics que es poden comptar amb els dits de les mans, podem prescindir de l'obra ingent, immensa del gran cronista del segle passat només perquè es va passar al bàndol equivocat, fos misogin, masclista o sexista? Quina ètica pot justificar proscriure la seva prosa brillant, d'un lirisme abrandat, les descripcions precises i evocadores, fruit d'una gran riquesa de vocabulari i el domini absolut de l'adjectivació, en una època en que llegir o escriure en català era una mostra de militància? Crec que cal llegir Pla sense prejudicis i si en algun moment ens molesta alguna de les seves opinions, rebutgem-la i seguim endavant. Segur que la perseverança ens farà gaudir d'una prosa impecable, sòlida i contundent.
Comentaris
-
Ja som tres que pensem el mateix[Ofensiu]nuriagau | 18-04-2011
Ens has ofert un assaig en què ens exposes la teva opinió d’una forma entenedora i lúcida. En tres paràgrafs ordenes les afirmacions del raonament d’una forma lògica i coherència.
I, com en d’altres ocasions, has sabut escollir el títol ideal.
Ens seguim llegint,
Núria
-
Cent per cent d'acord[Ofensiu]Frèdia | 17-04-2011
L'obra de Pla és imprescindible per a la literatura catalana com ho és Borges per a l'espanyola. Les conviccions polítiques, les creences religioses no haurien de ser un obstacle. Si ho fossin, podríem caure en el greu parany de classificar els autors en bons i dolents en virtut de qualsevol motiu aliè a l'escriptura. No em sento capaç de jutjar si Pla era bona persona, però sí per dir que era un gran escriptor. I em reitero: un escriptor imprescindible, un mestre de la precisió lingüística i de la riquesa de matisos, un observador minuciós, un cronista de primera fila. En el trentè aniversari de la seva mort, la feina que fas de divulgació del magnífic Quadern gris és encomiable. De totes maneres, amic Copèrnic, la teva llibreta vermella és una digníssima hereva, així com la teva ploma. Sempre és un plaer llegir-te. Una abraçada.
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1201179357)
338 Relats
1182 Comentaris
392611 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie