Cercador
Enola Gay
Un relat de: copernicEl senyor Tsutmou Yamaguchi ,que té actualment 93 anys, és un hibakusha, és a dir, un supervivent de les bombes atòmiques. Hi ha persones que, en algun moment de la seva vida, es troben amb la mort cara a cara però la dama de la dalla aparta la mirada. Se sol dir d'aquesta gent que "ha tornat a néixer". El senyor Yamaguchi va flirtejar amb la desnerida dos cops. Aquest home era enginyer d'una fàbrica d'armaments i vivia a Nagasaki. El dia 6 d'agost de 1945 estava a Hiroshima per visitar una factoria de la mateixa empresa. A les 8 del matí va veure dos paracaigudes que queien i poc després una llum blanca i intensa el va enlluernar. "Va ésser com si el sol hagués baixat a la terra", comentari molt encertat, per l'encegament i per la similitud de l'explosió amb el procés de fissió nuclear de l'astre.
En recuperar la consciència després de l'ona expansiva i amb múltiples cremades, va poder tornar a Nagasaki a on vivia. Al cap de tres dies va veure la mateixa llum. "Em persegueix" va concloure. Yamaguchi, que va veure morir dos fills, l'un a l'edat de sis mesos i l'altre a la de quaranta-nou anys com a conseqüència de les radiacions, fins fa poc encara donava conferències en les que assegurava que la bomba atòmica no té justificació ni per posar fi a una guerra. No opinava el mateix Truman que va ordenar el vol fatídic del bombarder Enola Gay ni molts americans o europeus que veien impossible que el Japó es rendís sense aquesta massacre. Truman no es va asseure al banc dels acusats a Nuremberg perquè allà no es jutjaven els criminals de guerra si no només els que l'havien perdut. Com tampoc es va processar a qui va donar l'ordre, quan el tercer Reich estava pràcticament enfonsat, de bombardejar unes quantes ciutats alemanyes: només a Dresden varen morir entre 35.000 i 100.000 persones i no va quedar pedra sobre pedra. Com va dir Jaume Perich la frase "Així s'escriu la història" de vegades deixa d'ésser un aforisme i es converteix en una ordre. "Vae victis!" Ai, del vençut! sentenciava Juli Cèsar.
Des d'aquell holocaust vivim en l'era nuclear. Tant de bo s'haguessin esborrat del cap dels científics totes aquelles fórmules que dotarien amb el temps a la humanitat d'una eina per a destruir la vida present i la futura. L'energia nuclear, tant la d'ús civil com la militar, és una espasa de Damocles amb la qual hem aprés a conviure, com una por més. Darrerament, el seu coneixement i aplicació està arribant a països del tot inestables: Entre dictadures, teocràcies i terroristes estem davant la possibilitat, com apunten ja alguns pregoners de l'Apocalipsi , de viure el "big bang" en directe, destruint la Terra i fent-la inhabitable per a les properes generacions.
Comentaris
-
Ja el volia llegir l'altre dia[Ofensiu]Persona | 17-08-2009
Avui ho faig seguint el consell de La Mercè al fòrum...
Quanta història queda per fer, quanta justícia, per que diguin que la memòria no és útil i neccessaria.
Trobo que el teu article es més que oportú. Concret. Incissiu, tan breu com dotat de contingut, sense cap palla per cremar, gens extrany amb bombes com aquestes.
sempre havia sentit que el pilot que llençava la bomba desconeixia el que feia, ara m'han assabentat que no. Ho sabia perfectament, a més sembla ser pels seus comentaris que es sentiu cofoi amb la pitjor de la barroeria, nacionalista i racista ( no confondre ni malinterpretar s.p.) Els que van arrassar la terra i la ciuatadania Alemanya sense cap sentit...pua, a sobre eren mols més que una persona :-(
Respecte a la força nuclear permeteu recomanar-vos MULTIVERSO ( que jo sàpiga no està editat en Català) llibre de referència de divulgació científica que ve a dir que la energia nuclear es imprescindible per la supervivència de la vida, i que tan sols és un petit pas de les energies i poders necessàries. Sempre clar, que l'espècie humana que som aprengui a tirar endevant i no endarrera cosa que ens duria inevitablement al suicidi...de la nostra espècie. La vida és molt més vasta.
Doncs això. Més que interessant. -
Company de barrets[Ofensiu]Galzeran (homefosc) | 13-08-2009
Una lúcida crítica-comentari la teva en l'aniversari de les dues bombes i el curiós missatge d'un home que ha vist la mort dos cops de cara, no en tenia noticia d'un fet similar. Podriem dir que són els missatgers del passat, o del futur, si tot acaba amb una nova massacre disparada per nous criminals de guerra, futurs herois d'una miserrissima part de la humanitat, cosa que no justifica que no se'ls comdemni. Potser, sempre ens queda l'esperança, ells seran jutjats i esborrat el seu record de la história. Moltes estàtues han de caure encara.
Hi ha veus quie claman una intervenció de la població civil, hem de seguir deixant passar els dies? i no fer res?
Sembla mentida que no siguin conscients que els únics que hi perdran seran els humans, en aquest joc d'ous, estil militar, per allò d'on tenen el honor aquesta gentusa.
Bon article company, et felicito.
Ferran
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=654747111)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie