Cercador
El gosset claveguéric
Un relat de: Mena GuigaAquesta bestiola minsa habita al clavegueram públicament.
No borda ni udola ni emet lladrucs.
Claveguereja residualment.
Ensuma aigua i escuma a la fètida vivenda amb expressió d'eterna resignació.
Compta rates i compte amb les rates i se n'amaga dins envasos de iogurt atrotinats o dins de bricks caducats.
El gosset claveguéric és de color gos com fuig quan cal fugir.
Les seves potes d'insignificants no passen que no cal mesurar misèries.
Amb la cua pesca taps de suro per jugar al futbol solitari del gosset claveguéric.
Amuntega i col.lecciona il.lusionat el que el corrent brut regala i porta, porta i regala.
Orelletes alçades, escolta el degotar del fàstic, música duracèl.lica.
No gosa, el gosset, fer el trajecte cap el mar.
Allà on un guant, sap, encara que no sap com ho sap, va esdevenir un pop.
Allà on les canyes arrencades per rierades reposen fent el mort sobre les onades.
Allà on els peixos s'enjogassen amb pilotes desinflades i cotxes de joguina rovellats.
Allà, allò que és una immnesa panxa que tot ho xucla, que tot s'hi enganxa.
El gosset clavaguéric, però,és indecís.
I contra això no hi ha res escrit.
No borda ni udola ni emet lladrucs.
Claveguereja residualment.
Ensuma aigua i escuma a la fètida vivenda amb expressió d'eterna resignació.
Compta rates i compte amb les rates i se n'amaga dins envasos de iogurt atrotinats o dins de bricks caducats.
El gosset claveguéric és de color gos com fuig quan cal fugir.
Les seves potes d'insignificants no passen que no cal mesurar misèries.
Amb la cua pesca taps de suro per jugar al futbol solitari del gosset claveguéric.
Amuntega i col.lecciona il.lusionat el que el corrent brut regala i porta, porta i regala.
Orelletes alçades, escolta el degotar del fàstic, música duracèl.lica.
No gosa, el gosset, fer el trajecte cap el mar.
Allà on un guant, sap, encara que no sap com ho sap, va esdevenir un pop.
Allà on les canyes arrencades per rierades reposen fent el mort sobre les onades.
Allà on els peixos s'enjogassen amb pilotes desinflades i cotxes de joguina rovellats.
Allà, allò que és una immnesa panxa que tot ho xucla, que tot s'hi enganxa.
El gosset clavaguéric, però,és indecís.
I contra això no hi ha res escrit.
l´Autor
![Foto de perfil de Mena Guiga Foto de perfil de Mena Guiga](/imatges_autors/1037439.jpg?rnd=942895339)
898 Relats
955 Comentaris
449231 Lectures
Valoració de l'autor: 9.83
Biografia:
Sóc del 66.I d'octubre.
I m'agraden les dues dades.
La vida.
El sentit de la vida és sentir-la, més que no escoltar-la.
Hi fan molt l'actitud i la voluntat (quin tàndem amb alts i baixos!).
He après que cal tenir-ho ben present (en cada moment present) i que si caic, caic, i si vull m'aixeco. I que a vegades cal ajuda, com també podem (hem) d'ajudar, sers socials com som. I de la patacada sempre alguna cosa en queda. L'ànima, però, no ha de voler aquest pòsit: el trascendeix, ha de fer-ho És molt més. El pòsit de la patacada és perquè el bon cervell se'n faci càrrec i ho integri. (com estic parlant! sóc jo?).
Entenc que som/podem ser/... : ànima-amor, entrega i unicitat, creativitat i complexitat.
'Sense pressa, sense treva', com deia Goethe, deixa-m'ho tenir clar, perquè...senzillament: és la vida.
L'escriure per què i per a què.
I seguir. Sent vulnerable i transparent (hi ha mesures, però el màxim possible), amb l'acceptació de les virtuts i els defectes.
La comprensió que dins aquesta vida n'hi ha unes quantes i que en el procés de canvi, en el fluir (puto verb! ...ara que pitjor és ''pillar') i els trams que comporta -mai indolors- és necessari. Per ser més qui sóc i per oferir la meva esfera, però també saber-la preservar (aquest fragment m'ha quedat un pèl 'miquelmartipòlic!: esfera, preservar) ;)
Mantra: jo agraeixo, jo estimo (aplicat o assajat, l'important és tenir-lo present).
Aquesta etapa que em fa abraçar-me, l'alegria en la tristesa i a l'inrevés. Si li dic 'maduresa' em foto una hòstia, perquè sembla com si la nena petita que duc a dins hagués de morir. I no és així. Me l'estimo.
Les queixes són mentides vestidetes de ganes de fer perdre somriures.
Abans la natura i les persones-persones que la matèria. Abans que el tenir, el ser. O un tenir-ser equilibrat, coherent i conscient. Gens fàcil, que els mots bonics i de compromís han de passar al nivell demostració-acció (hi ha ha graus, és clar).
I el món, tan tocat de tantes tecles...fa mal.
Si no hi ha res més allà dalt, en la serenor còsmica.... Sí que hi és. Abraçar el cel cada nit i escalfar-se amb els estels que brillen sense demanar res. I va a tongades.
Les paraules. El llenguatge. Els sons. Una màgia, quan està ben dut. Jo tinc la dèria d'escurçar noms propis...entre d'altres que qui em llegeixi-coneixi (és indivisible) captarà.
El 2018 he passat a ser VEGANA, la decisió més maca de la meva vida. Saber que no col·laboro gens en la indústria càrnica, làctica, d'ous, de la pell, de l'oci amb animals, de l'experimentació amb ells...fa estar millor. Crec, sincerament, que el veganisme és la llum del món i l'únic sistema redemptor.
****Tinc publicat un llibre de relats (tocant el tema eròtic, l'humorístic...i més): 'Al terrat a l'hora calenta' (Nova Casa Editorial). El meu primer fill gran. Els altres, contes per a infants, coescrits amb A.Mercader i il·lustrats per mi, són un dels rierols del feix que em conforma i va conformant.
butxaca5@gmail.com
Últims relats de l'autor
- Ara que tinc mig segle i tres lustres
- La gata a la barca
- Mar amarga
- En treure'm a passeig
- No pots fer res
- Sorreta negra
- Imogen, la Guapa
- L'Adam i la Madam
- Duia boina i treia fum
- La Karmina i la Romina
- El colom i les cotorretes
- La caseta blanca d'aquella àvia
- La flor blanca del tanatori
- L'home del frac i la dona del frec
- Llufa de fulla