Cercador
Discusió absurda
Un relat de: ITACANomés s'escolta el soroll que fan les tecles al ser premsades per els meus dits, de fons tinc posada una cançó de Coldpaly anomenada The Scientist te algo que m'encanta.
Esperant respostes passo aquest cap de setmana, baralles sense sentit, discussions absurdes, al analitzar-les hi ha algo que em crida culpabilitat potser estic errada o potser no, però mentre les baralles continuen la seva partida, jo espero encara al exercit dels somriures.
Tan estúpides i estranyes són , diuen que això es normal a les famílies, però mentre jo em barallo penso en les milers de famílies que donarien per estar en la nostra situació.
Per opinions diferents ja es forma una, quina tonteria penso jo.
Ara estic davant l'ordinador esperant que algú vingui a l'habitació, tancaré els ulls i imaginaré que ve, sentiré les seves passes ressonant per el passadís, i contenta del seu pas em faré la dura i la ofesa, la que no ho vol arreglar i si ho vol arreglar en el fons, la molesta que en el fons vol que passi tot.
Encara no sona el Toc Toc a la porta, i això es el que em fa mal. L'orgull de no demana perdó, com voleu que el demani si jo soc la que te la raó, lo més segur es que la baralla s'escampi per el cel del pis, embruixarà les habitacions i no acceptarà pas cap reconciliació fins dilluns, aconseguint que la mala maror segueixi el seu pla, de voler esborra la felicitat, que imaginàvem per el cap de setmana.
Comentaris
-
Ais..[Ofensiu]Sareta_16 | 04-04-2005
ja ho vam parlar Clara carinyu...
Però es normal aqustes discussions, si que tens raó tu però a vegades es millor rebaixarse i donar el primer pas...^^ Nose nena, no li has de donar importància.
Passa i passa desprès s'oblida!a mi tb em sap greu barallarme amb la meva gent i mes am mun pare q es el millor!Però nose es el que te compartir la vida, els caràcters xoquen i hi ha una discussió però desprès torna a regnar la calma...
No et rallis kari!^^
l´Autor
![Foto de perfil de ITACA Foto de perfil de ITACA](/imatges_autors/68117.jpg?rnd=1699519288)
122 Relats
334 Comentaris
143926 Lectures
Valoració de l'autor: 9.65
Biografia:
Itaca, petita Itaca
que lliures els camins
amb la sensibilitat
a frec de pell.
Que et corprenen instants
i et solquen la teva ànima
ja que ets tota emoció
i la teva veu clama
ajut per a comprendre
el patiment i el dolor
que et deixen amb la solitud
en el camí.
Aprendràs a viure
i et desitjo des del blau
que aquesta sensibilitat
que portes amarada al cor
no la perdis per res
durant la teva caminada.
Que no et posis cuirasses
que acceptis el patiment
com a llisó
sense repartir cap culpa
i esbrinar des de tu
a on t'equivocares.
Un dia potser ens separarem
del lloc on ara
tenim espai comú:
Et quedarà el poema
que et guarirà els instants
on no comprenguis res,
et portarà al moment
i et recordarà fidelment
quan d'aquell en sortires.
Això és el que he pretès
transformar els mots
en un record
perquè els dies de maror
i de temporal
trobis recer a una illa
que has assumit de nom.
(Josep Bonnín segura) gràcies.
Últims relats de l'autor
- Tardes
- Agafa'm la mà
- Ells t'han condemnat
- Dibuixarem un camí de llibertat, nosaltres, les dones.
- Estirada sobre el món
- Amistat trencada
- A ella
- La vida es bella
- Histories d'amor
- Buscant el teu somriure
- A l'Asturiana més maca
- Tu envoltat pel món
- Avui les coses canviaran
- Tu escoltem però no em fagis cas
- Dues copes besant-se en la matinada