Cercador
Diàleg amb el full en blanc
Un relat de: Llorenç GarciaHola, amic full en blanc! Quant de temps sense veure't. Saps?, la teua presència sempre ha emanat un irònic polsim d'estímul i de por al mateix temps. I tant! Visitar-te és un acte tan ansiat i tan evitat que mai em sent segur de poder ofrenar-te tota la colorida gamma de sentiments que et mereixes. Ets com un altar al qual mai obsequiaré amb el tribut satisfactori. Ets com un cuc que de vegades em corca i d'altres em dónes vida, com l'oxígen sense el qual no es pot sobreviure però que, tanmateix, ens va matant paulatinament amb psicòpata sigili. La teua blancor emmidonada ha arreplegat més d'una llàgrima furtiva i ha estat font de més d'un desvetlament. El silenci que desprens és tan absolut que s'hi pot ensumar una llibertat pletòrica o descobrir-hi un buit descoratjador. Aculls una inspiració mil·lenària fraguada en moltes llunes i sols tu recabdes el secret d'exercir poder sense fer res. Per això, aquesta nit, he decidit reptar-te un cop més simulant un diàleg casual que he transformat en un monòleg directe i franc, en què t'adrece quatre veritats que potser ningú havia gosat escopir-te abans.
I ara jo, a poc a poc, com la gota que forada la pedra, com el deixeble que supera el mestre, aquest viatge t'he acabat assassinant jo amb les teues armes.
Reconeix-ho, t'he derrotat en aquesta batalla silenciosa però ...
TU
SEMPRE
PODRÀS
RESSUSCITAR
l´Autor
![Foto de perfil de Llorenç Garcia Foto de perfil de Llorenç Garcia](/imatges_autors/675274.jpg?rnd=1808166532)
87 Relats
315 Comentaris
110118 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
Vaig nàixer a Yecla, terra cèlebre pel vi de la qual vaig ser collita del 1979. Hi vaig viure una infantesa un tant anodina per a un nen, però molt enriquidora en el meu fur intern.Quan el mil·leni anava agonitzant, vaig traslladar-me a la ciutat de València on, amb l'excusa d'estudiar a la Universitat, vaig aprendre a fer-me adult si bé aquest procés no sé si arribarà a completar-se algun dia satisfactòriament... A València també vaig anar nodrint-me del devessall de sentiments i experiències de persones que l'atzar m'oferia.
També vaig descobrir les excel·lències de la llengua i literatura en català que acabaren formant part del meu esperit rere haver sigut criat en un ambient culturalment i idiomàticament castellanòfon. Efectivament, Mercè Rodoreda i Martí i Pol entre altres em van arrabassar el cor.
"Relats en català" va suposar una afortunada troballa dins del meu vagarejar per la xarxa on puc soltar les regnes que retenen tota la gamma de sentiments que bullen dins de mi.
Gràcies.
Llorenç Garcia
el meu blog