Cercador
des-Memòria
Un relat de: VallespirAra que es clouen els darrers ulls de l'horror
que s'abraonen cucs sobre infants d'aquells dies
retornen ones que arrosseguen por
fan sagnar nafres, les grafies
I jo esguardo el son tranquil de mons fills
Quan, de mi, només vull llegar-los un to: el gris
m'estremeixo; en un -qui sap si errat- averany
jo els veig de negre, potser de blanc
Comentaris
-
Caram, una poesia.... [Ofensiu]Bruixot | 24-05-2006
He de dir que el teu poema m'ha agradat en certes coses, i hi he vist alguns errors.
Comencem pels errors. Jo crec que un ha de fer una el·lecció al escriure un poema: o bé el fa rimar o bé no ho fa. I, o bé fa una rima consonant o assonant. En el teu cas fas la primera estrofa consonant i la segona assonant. I a més l'estructura canvia: primer és ABAB i segon és AABB. No seria problema si el poema fos més llarg, però al ser curt... jo crec que trenca el "ritme". Per exemple, podries intercanviar els versos segon i tercer de la segona estrofa, i hi hauria una certa millora.
Després petites cosetes: jo treuria això del to. Així podries dir:
Quan, de mi, només vull llegar-los el gris
que ja s'entén i queda millor amb el ritme.
Després crec que hauries de posar algun dels articles que treus (si ho fessis per qüestió de sil·labes s'entendria, pero no és el cas, crec). I no entenc el segon vers: potser es pot treure el que...
En resum: recomano retallar i afegir diverses coses poc importants per que es guanyi en ritme i en coherència.
Ara bé la part bona: m'agraden les imatges que descrius, no són gaire tòpiques... M'agraden algunes de les paraules: nafres, grafies, averany... I la rima que fas no és gens fàcil: dies/grafies.
Crec que si et centressis més en el que dius, escoltessis com sona en el teu cap (o en veu alta) i fins hi tot deixessis volar més la imaginació a l'hora de crear imatges, tindriem un bon poeta entre nosaltres!
Xavier
l´Autor
![Foto de perfil de Vallespir Foto de perfil de Vallespir](/imatges_autors/217960.jpg?rnd=1985641464)
29 Relats
88 Comentaris
46924 Lectures
Valoració de l'autor: 9.56
Biografia:
Cinc dies després que Neil Armstrong plantés els peus sobre la superfície de la lluna, un bon professional de la medicina que no volia perdre's uns dies de vacances va decidir de treure'm de l'escalfor materna tot i la meva rotunda oposició. En l'agosarada i brusca acció mèdica, ben poc va faltar per a que mare i fill deixéssim d'existir.De si ha resultat o no transcendental aquell fet llunyà, de si aquell primer plor ha marcat o no el meu recorregut vital i, sobretot, de si ha pogut impregnar algun dels caràcters que en aquest espai he anat i aniré vessant, no en tinc ni la més remota idea.
Essent, però, innegable la força dramàtica d'aquell terrorífic primer dia a la Terra poc després de l'esperançador primer dia a la Lluna, no podia obviar-ho de cap manera en la meva biografia d'un espai virtual literari.
I què més? Doncs, em sembla que res. Estic convençut que no he estat protagonista de res tan veritablement novel·lesc en la resta de la meva existència. Només desitjo que aquest trànsit vital de tonalitat sèpia no es noti massa en els meus relats i que algun d'ells pugui passar com a petita (sempre falsa, però) creació.
Roger