Cercador
Concursos d’allioli.
Un relat de: Joan ColomCada concursant tenia un morter de marbre amb la seva mà, uns grills d’all i un setrill amb oli verge extra. Guanyava qui aconseguia allioli més espès: si més no, calia que la mà de morter, clavada en la massa d’allioli, s’aguantés dreta, i en cas d’empat qui, en estirar la mà cap amunt, s’endugués una més gran quantitat d’allioli adherida; si algú aconseguia endur-se tot l’allioli, com si el morter fos un motlle, el guardó era "guanyador cum laude". Quan els concursos es feien amb morters de terrissa esmaltada, més lleugers, si l’esmalt estava gastat s’havien donat casos en què el concursant s’ho havia endut tot, en aixecar la mà de morter: la mà, l’allioli i el morter.
Comentaris
-
Ai! Els concursos[Ofensiu]Prou bé | 05-09-2022
Original, divertit i... Com de pàgines viscudes!
Amb total cordialitat -
Divertit [Ofensiu]Rosa Gubau | 29-08-2022
Que divertit aquest concurs. Jo fa molts de temps que no en faig amb el morter i mira que n'és de bo fet així. He rigut molt amb aquest final. S'ho emportaven tot, la mà, lallioli i el morter.
Cordialment.
Rosa.
l´Autor
Últims relats de l'autor
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS.
- Compte amb el sol!
- El pinyó maleït.
- Vampirs.
- Història apòcrifa.
- Amèrica i els americans.
- L'horitzó de la perfecció.
- Vint nanoacudits sobre ELS BORBONS O BORBÓ.
- Vint nanoocurrències sobre TREURE LA LLENGUA.
- Entre poc i massa.
- Retrobar-se.
- Vint nanoocurrències sobre UN,DOS,TRES,PICAPEDRER. [temps real de lectura: 3 minuts]
- "El més enllà" (Masaki Kobayashi, 1964).
- Què no és, l'arquitectura.
- Diàleg fictici amb Versaleta.