Cercador
Col.leccionisme escatològic
Un relat de: copernicUn dels trets diferencials que els catalans enarborem com a característic del nostre tarannà és l'interès per l'escatologia. Com a mostra més evident posem l'exemple de la figura del caganer en el pessebre. Fins i tot, ens remuntem a Joan Amades i altres estudiosos de la cultura popular per trobar paraules i expressions relacionades amb les inevitables i imprescindibles funcions fisiològiques i els seus resultats. Però l'altre dia, en la consulta d'un metge, vaig trobar una revista dedicada al col·leccionisme en la que, juntament amb un catàleg de quadres, escultures i mobles amb els corresponent preus, es publicava un extens article, textual i gràfic, sobre un curiós museu a Ciudad Rodrigo (Salamanca) que exhibeix una col·lecció única d'aproximadament mil tres-cents orinals.
Els recipients, tant necessaris en altres èpoques, que s'exposen en quatre sales, són un vertader repàs històric a l'evolució que ha tingut aquest utensili amb el pas dels anys. És curiós comprovar la riquesa de materials emprats per a la seva confecció: des del fang, ferro, vidre, porcellana, llauna o fusta fins als exclusius or i plata, només aptes per a desfogaments de la noblesa i gent de sang blava. Cal destacar també la diversitat de colors, des de l'asèptic blanc fins a autèntiques obres d'art acolorides i decorades a l'estil dels gerros de la dinastia Ming. Aquest magnífic patrimoni històric té el seu origen en una dona que va començar fa uns cent anys a recopilar exemplars per a la seva col·lecció, fins a arribar al seu nét que ha fet donació a la ciutat d'un material tan preuat.
I jo que em pensava que els catalans teníem l'exclusiva de l'escatologia, una paraula tan poc coneguda en altres indrets però que aquí tothom sap el que significa. Doncs no, a terres de la Castella profunda s'aixeca un museu peculiar per la seva originalitat i valor històric. Fins i tot, Camilo José Cela, escatòleg empedreït li va dedicar un extens article a l'A.B.C. Quina desil·lusió em va produir aquest descobriment! Però el desencís va durar poc quan vaig llegir que a la senyora que va començar a col·leccionar aquests receptacles li deien "la peseta" perquè li varen regalar aquesta moneda per a fer-se un penjoll. Des de llavors els seus descendents són coneguts a la ciutat com a "pesetos" i la web en la que es promociona el museu també porta aquest nom. Lligant caps no em va costar gaire concloure que la paraula catalana derivada de "peça petita" i castellanitzada posteriorment va tenir una importància decisiva en l'origen d'aquesta col·lecció tan particular. Vaig sentir un profund alleujament, semblant al proporcionat per aquestes peces de museu, en comprovar que, a la fi, tot queda a casa.
Comentaris
-
He tornat...[Ofensiu]Mercè Bellfort | 22-07-2009
del museu "Pesetos" de Ciudad Rodrigo. I després diuen que els tranports no van a l'hora, haha! Doncs sí, ja he visitat aquesta fantàstica col·lecció d'orinals. Tots preciosos però em quedo amb aquell que sembla més aviat una sopera... Serà per associació d'idees que ara vaig a fer un gaspatxo ben fresquet?
Gràcies per la informació!
A reveure.
Mercè -
Retorn a la infància![Ofensiu]Mercè Bellfort | 22-07-2009
Llegint el teu assaig he recordat la meva àvia Mercè (la mare de la meva mare, de nom Mercè, també) i el poble (Figuerola, a prop de Valls) on vaig passar tants estius. Nosaltres érem nobles però no pas d'aquests que tenien els orinals d'or i de plata, no. La nostra "gibrelleta" (sempre hem emprat aquest mot a casa) era de porcellana blanca amb un voraviu blau marí. Quins temps més bonics aquells! Recordo que també utilitzàvem la "comuna", reservada per temes de més pes, hehe! En fi, tot molt primari però mai no ens va faltar el riure i les ganes d'estar tota la família amuntegada en aquella caseta tan menuda i acollidora.
El teu assaig, ben estructurat i documentat aporta unes reflexions lingüístiques molt curioses. M'ha agradat molt llegir-te i m'has alegrat el dia. Els bons records- fins i tot els escatològics- són impagables. Per tant, la "peça petita" me la quedo jo, hahaha!
Fixa't, copernic, com ha donat de sí el teu article sobre aquest museu de Ciudad Rodrigo, una ciutat antiga i preciosa que vaig visitar fa mooolts anys. Ara ja sé que si hi torno un altre dia m'he d'aturar a fer les meves necessitats i a gaudir d'aquest museu. Al cap i a la fi, també la història d'aquests orinals forma part de la cul tura,haha!
T'envio molts petons des de l'Escala (malauradament Figuerola ha quedat en el record)
Fins aviat!
Mercè
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=620327321)
338 Relats
1182 Comentaris
392611 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie