Cercador
Autovies de peatge
Un relat de: copernicDe tot el ventall de possibles mesures que Mariano Rajoy podria aplicar (segons diuen els rumors) per reduir el dèficit, la que em provoca més curiositat és la de col·locar peatges a les autovies. De fet, és de les poques decisions que apostarien per l'increment dels ingressos en lloc de la reducció de les despeses, que si en principi tenen un efecte estalviador per a les arques de l'Estat normalment creen, directament o indirecta, més atur. Pagar per circular per les autovies suposaria en canvi la construcció de cabines i la necessitat d'haver de contractar personal per cobrar les corresponents taxes. Els perjudicats serien els conductors, és clar, que a un preu de la benzina bastant elevat haurien d'afegir un altre perjudici econòmic per circular per vies més lentes i sense tants serveis com les autopistes.
Amb l'experiència que en tenim aquí a Catalunya, m'estranyaria molt que el govern estatal ens commutés la pena de peatge amb l'argument de que ja paguem prou amb la teranyina d'autopistes i túnels de que disposem. Ara bé, se suposa que aquesta mesura s'aplicaria també allà on tenen unes autovies fantàstiques i, malgrat tot, infrautilitzades. Imagino l'espant d'un conductor extremeny o lleonès en veure aparèixer en mig de la carretera, com fantasmes sorgint de la boira, uns O.F.N.I.s (Objecte Fixe No Identificat) en formació de filera de caixes verticals amb vidres que recordarien als més grans les antigues cabines telefòniques. Puc posar-me amb angoixa en la pell d'aquell usuari d'autovia que, de cop i volta, es veurà obligat a buscar a la butxaca (amb la incomoditat d'haver-ho de fer assegut) una mica de xavalla per contribuir a pal·liar el dèficit públic de l'Estat o de la seva comunitat.
Quina diferència amb el comportament del conductor català, habituat, sobre tot si viu a Barcelona, a aprofitar els peatges per treure's totes les monedes de sobre, deixant el moneder totalment desembarassat o emplenant qualsevol recipient col·locat estratègicament a la guantera, acumulant els euros que li han donat de canvi en el restaurant o a la botiga. Abans aquesta xavalla anava directament a les guardioles de la mainada i servia per inculcar als fills el valor de l'estalvi. Però des de que el consumisme es va imposar i es va donar més importància al viure al dia que a disposar d'un raconet pel que pugui passar en un futur, tota aquesta moneda que sovint desfeia les costures de les carteres va trobar amb les vies ràpides un destí ben noble i solidari: engrandir els comptes corrents dels concessionaris de les nostrades autopistes.
Comentaris
-
Les guardioles[Ofensiu]allan lee | 09-12-2011
de la nostra infància, s'omplien tan a poc a poc. Potser això ens donava la mesura del què costa arreplegar quatre xavos. M'agraden els teus articles perquè són una barreja molt ben equilibrada d'informació, opinió i elegància. Sempre, o sovint, amb una punta de lirisme, que els fa més interessants. Com d'habitud, he gaudit de la lectura, un plaer sempre venir al teu nick, una abraçada
a -
On han anat a parar les guardioles?[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 08-12-2011 | Valoració: 10
Tens raó, molta raó en això de que l'antiga metralla abans anava a parar a la guardiola dels nanos i així fomentàvem l'estalvi. On han anat a parar les guardioles, de què serveixen ara? Siguin on siguin suposo que encara veuran amb més mals ulls aquesta possible decisió de'n Rajoy. No me l'acabo de creure. Sembla una pena exclusiva de Catalunya; m'estranyaria que es solidaritzés una mesura així. Jo, el que proposo, és que tornem a les guardioles. En èpoques de crisi, convé. Que no ho era quan la postguerra? El meu pare m'ha parlat sovint de la seva guardiola d'aquells anys negres. Una abraçada per fer-nos pensar.
Aleix
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1621675970)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie