Cercador
ADORNAMENTS EXPLICATS XIX. - MÓN ZERO
Un relat de: Sergi Elias BandresMÓN ZERO
En moro desganat de xocolata,
al paradisíac món de les funcions
antialgebraiques.
El zero com a nucli perfecte,
l'u com l'individu aniquilat,
el dos com la bogeria crònica.
Escèptic món de temptacions de justícia,
vanitat, poders absolutament grotescos
a la manera d'un cofre d'or sota
l'Atlàntida, que viatja al no-res pel seu propi
no-sentit, amarat de pluja inexistent,
de les ombres fosques de la tècnica quantificada,
la mort no sobtada, tan lenta com asfixiantment
antiprodigiosa.
Ulleres transparents i fràgils de déus derrotats,
tocant l'últim tambor, desgranat en mentides,
ells volen fugir ja abatuts, tot i saber
que la seva realitat necessita respirar i filtrar
la patètica energia del saxofó de l'últim jazz
i que no poden fugir mai.
EXPLICACIÓ
Primera estrofa:
Absurditat.
Segona estrofa:
Surrealisme.
Tercera estrofa:
Primer melòdica i després maleïda.
Quarta estrofa:
Entre droga i sublimitat negativa...
on es fon l'opi dels barris
antics de nord-amèrica: estrofa beat.
En moro desganat de xocolata,
al paradisíac món de les funcions
antialgebraiques.
El zero com a nucli perfecte,
l'u com l'individu aniquilat,
el dos com la bogeria crònica.
Escèptic món de temptacions de justícia,
vanitat, poders absolutament grotescos
a la manera d'un cofre d'or sota
l'Atlàntida, que viatja al no-res pel seu propi
no-sentit, amarat de pluja inexistent,
de les ombres fosques de la tècnica quantificada,
la mort no sobtada, tan lenta com asfixiantment
antiprodigiosa.
Ulleres transparents i fràgils de déus derrotats,
tocant l'últim tambor, desgranat en mentides,
ells volen fugir ja abatuts, tot i saber
que la seva realitat necessita respirar i filtrar
la patètica energia del saxofó de l'últim jazz
i que no poden fugir mai.
EXPLICACIÓ
Primera estrofa:
Absurditat.
Segona estrofa:
Surrealisme.
Tercera estrofa:
Primer melòdica i després maleïda.
Quarta estrofa:
Entre droga i sublimitat negativa...
on es fon l'opi dels barris
antics de nord-amèrica: estrofa beat.
Comentaris
-
Blanc i negre[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 09-09-2014 | Valoració: 10
Un poema regust de blanc i negre, xocolata negra i saxo de jazz negre. Nit, foscor i dificultat de veure la realitat ordenada. L'un, dos, tres es barreja amb pastilletes i el resultat són lletres punyents. Les explicacions que fas al final són tan poesia com la propia poesia. Una abraçada Sergi.
Aleix
l´Autor
![Foto de perfil de Sergi Elias Bandres Foto de perfil de Sergi Elias Bandres](/imatges_autors/116465.jpg?rnd=449141244)
647 Relats
1856 Comentaris
524215 Lectures
Valoració de l'autor: 9.87
Biografia:
L'armonia commou la selva verge de paratges interexternalitzats mentre els estels ens somriuen dolçament i les nits i els dies es confonen en boira d'un nou color que brillarà per la mare universal que va fer-nos i cerquem cuidar... si és que aquestes paraules contenen cert ressò d'esperança en un món tan difícil i complicat.Últims relats de l'autor
- DE TANT QUE L'ABSURD ENS OBSTRUEIX MOLTS CAMINS
- ESCAPADA A RISC
- ENVRAVACIONS
- M'HAN SUÏCIDAT
- GOIG D'ANHEL DE VERITAT
- A LA FI, VIA LLIURE
- CANT A L'ARMONIA SENSE AMO
- SOMNIO QUE M'ESPERES, PERÒ BOJAMENT
- LES NOVES PRIMAVERES
- Reflexió jo-jo
- RESSORGIMMENT IRRACIONAL
- JA SIGUI PENA, GUERRA O PRESÓ
- Maleïts estudis
- SI NO FOS INTUICIÓ...
- No vull ser.