Cercador
Llista categories
Detall intervenció
MELOREPTE127: Hymns To The Silence
Intervenció de: deòmises | 29-11-2010
Benvolguts/des meloreptaires,
De vegades, no cal callar quan s'esmenta el silenci. I menys quan duu impregnada la veu del gran Van Morrison.
Tanqueu els ulls, escolteu i sentiu cada nota d'aquesta peça. 584 segons d'harmonia còsmica, de quietud enmig de la remor d'una mar propera, de xiscles emmudits a trenc d'alba.
Parleu-nos, plasmeu en els vostres escrits cada sensació que us hagi trasmès aquest temps de pau i d'assossec. Mentre ho feu, sabreu que l'home (Van the Man) segueix cantant en la vostra ment per escollir les paraules adients. I ara, la joia:
Silenci, el Poeta i la Poetessa creen!
gypsy+d.
Respostes
-
Termini: fins diumenge 5 de desembre a les 20.00h n(+)
gypsy | 29/11/2010 a les 16:44
-
RE: MELOREPTE127: Silencis
rnbonet | 01/12/2010 a les 16:44Xicona, xicon.... va bé aquest?
SILENCIS
1.
Brunz una vespa
terrera, solitària.
Misèria blanca.
2.
Oblit de lluna
entafora els senyals.
Tot pluja i cendra.
3.
I allà pel nord
angoixa destrossada.
Mirada franca.
4.
I al nostre sud
amb força de desig...
Sis buits per ample!
5.
Qualsevol pedra
-batec cansat de casa-
paranys, paraula.
6.
Prop del silenci
palpe els llençols blancs.
Perduda guerra.
7.
La teua sina,
setrilleres amargues
de la mentida.
-
Silenciosament...
Marc Freixas | 05/12/2010 a les 11:19Silenciosament la paraula es fa musica...
la veu de l'amor
penetra dins la melodia
mentre les amplituds del temps
perviuen sensibles i tendres
dins de cada nota arresserada i calmada.
I el teu rostre
reposa damunt d'aquesta veu d'amor
fent-te sentir imprevisible,
capaç de tancar els ulls vers l'infinit
perque tot es desmesurat
en aquesta pervivencia de sensibilitat i tendresa.
La suavitat de la paraula feta musica
reposa sense pressa
en el coixi dels teus records mes intims,
i ara es quan vols compartir-ho tot sense fisures...
aixi podrem desar-ho tot
dins de cada nota arresserada i calmada.
Silenciosament la paraula es fa musica.
-
Silenci, s’escolten himnes (fora de concurs)
llamp! | 01/12/2010 a les 16:40
Començo a escriure encès, sobri i mut sobre el que fora per a mi el silenci d'una tarda enfosquida en el recer que m’empara.
Premo Play.
Em surt que els sentiments que m'impulsaren a afirmar que no som ningú, enlloc de l'univers estelat estan a l'ordre del dia en un món de silencis corruptibles.
Escolto la música.
El silenci es propaga, tot escoltant la música suau, el soul de Van Morisson, al ritme que el sol cau, les fulles volen i la pluja es fa present.
Faig una pausa.
Trec el cap per la finestra, faig pausa en el sentir dels himnes on rau el més esperitós silenci i trobo intacta la nostàlgia inerta en un calaix de l’habitació desendreçat.
Torno a prémer Play.
I segueixo fil per randa les paraules del video que m'impulsa a rumiar el text que ofereixo, lluny de tot enginy extravagant, m’aplico amb serenitat.
Es fon “Himnes al silenci”.
La cançó es va fonent, entre el silenci impertèrrit i la pluja silent que cau fora, quan he redactat les paraules amb les quals sentí una enorme sensació de felicitat impulsiva i amb les que convergiren l'enamorament i la transgressió.
-
Impuls
Xantalam | 01/12/2010 a les 23:58
Caic en la temptació
(reiteradament em guanya)
de rompre el silenci
en mil bocins de sons.
Em tempta l’esclat
de música gemada
en les hores lentes
d’un mot.
Guanya el voluptuós
impuls irrefrenable
d’ esquinçar la quietud
pàl•lida, clavar-li
paraules endins,
percebre com sagna,
emmudida i soferta
fins l’esvaniment.
Cruelment hi torno
al sacrifici absurd,
a delmar la bellesa,
l’esplendor que reposa
càndid sobre el silenci.
-
Impuls (aquest millor)
Xantalam | 02/12/2010 a les 00:32
Caic en la temptació
(reiteradament em guanya)
de rompre el silenci
en mil bocins de sons.
Em tempta l’esclat
de música gemada
en les hores lentes
d’un mot.
Guanya el voluptuós
impuls irrefrenable
d’ esquinçar la quietud
pàl•lida, clavar-li
paraules endins,
percebre com sagna,
emmudida i soferta
fins l’esvaniment.
Cruelment hi torno
al sacrifici absurd,
a delmar la bellesa,
l’esplendor que reposa,
innocent,
sobre el silenci.
-
Tresor
Bitxa | 03/12/2010 a les 11:31Del silenci
caigut dels arbres
viu la tardor.
D’un silenci
de novembre
venim tu i jo.
Escolta l’himne
del silenci, amor,
i no deixis que s’acabi.
És el nostre,
és silenci,
és tresor.
-
En el silenci (a ritme de blues)
Galzeran (homefosc) | 03/12/2010 a les 21:40En el silenci
Te n’adones?
Quan ho vols... tot és silenci.
Te n’adones?
fa més llarg el camí...
T’atrapa la nit
—ho va dir la veu!
I et sents sol, vàcua realitat.
Qui t’ho va dir...?
I l’amor ens plany
en la irisada imatge
d’un fosc estany
que malviu sense bagatge.
Vull no deixar-te marxar,
trepitjant el feixuc camí
fins un país on no puc anar,
aquell clam... no està fet per a mi.
Deixes els ulls tancats
Al trist i ombrívol destí
d’un solitari silenci
de mots poc envestats.
I en silenci, et cantaré
mil himnes d’amor.
I un càntic al dolor,
i en silenci, te’l dedicaré...
(a ritme de blues)
-
EN L'ETERN ARA
franz appa | 04/12/2010 a les 17:30Callàvem enmig de la multitud sonora,
ens cruixia a l’ànima el seu sord anhel,
però ens bevíem a glopades el temps
i tota llum era esca per a nova aurora.
Érem al riu però ens sabíem ja mar,
el vent batia la vela de la fràgil barca,
la pluja fuetejava l’espelma vacil•lant
que era tot far en la immensa boira.
Ens amarava els ulls la vibrant fosca,
Ens creixia al pit l’ala tensa del silenci.
-
RE: Ballo ( Fora de concurs )
Fada del bosc | 05/12/2010 a les 16:30Ballo
Camino vorejant somnis
plens de notes
com una lletania
de temps passat.
Busco recer
dins tonades ara ja oblidades
deixo que la melodia
m’acaroni.
Amb ulls clucs
ballo amb el silenci.
( fora de concurs. La m'usica m'ha arribat i les paraules han sorgit soles)
La Fada.
-
Absència
solstici | 05/12/2010 a les 18:06
Pesa la matinada d’acer
amb el seu silenci sideral
on brillen les fibres del dolor
roges i roents com la tendresa.
En les vetes descarnades de claror
esclata el llampec del meu clam
des del sangós esvoranc
de la teva absència.
Et xiuxiuejo paraules d’amor
que s’estavellen contra el temps voraç,
però no encenc l’espelma de la rendició
que vas deixar-me quan te’n vas anar.
Respon a aquesta intervenció
Nous recomanats editora
Últims comentats
- Miro l' esperança (1 comentaris)
- Diàleg fictici amb Versaleta. (2 comentaris)
- Llavor (2 comentaris)
- Reivindicació (4 comentaris)
- MIGDIADA (3 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Campi qui pugui (2 comentaris)
- INTERVENCIÓ ANAMÒRFICA (1 comentaris)
Nous més llegits
- MIGDIADA (911 lectures)
- POEMA HUMITÓS (415 lectures)
- Llavor (357 lectures)
- VERGONYA DE POLÍTICS (350 lectures)
- La sal atrapada en la memòria (345 lectures)
- Mentre couen les mongetes, escric (287 lectures)
- DARRERS DIES (236 lectures)
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià (202 lectures)
- A LA DERIVA (186 lectures)
- A la platja! (177 lectures)
Nous més comentats
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Mentre couen les mongetes, escric (10 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- L’estel petit i llunyà (7 comentaris)
- d'avui i d'ahir (7 comentaris)
- A la platja! (7 comentaris)
- I és aleshores... quan tot passa (6 comentaris)
- Amb ganes de CONVERSAR (6 comentaris)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (5 comentaris)
Nous més votats
- A LA DERIVA (Agrada a 3 relataires)
- POEMA HUMITÓS (Agrada a 3 relataires)
- Amb ganes de CONVERSAR (Agrada a 2 relataires)
- I és aleshores... quan tot passa (Agrada a 2 relataires)
- El bes (Agrada a 2 relataires)
- Mentre couen les mongetes, escric (Agrada a 2 relataires)
- DARRERS DIES (Agrada a 2 relataires)
- Ara que tinc mig segle i tres lustres (Agrada a 1 relataires)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (Agrada a 1 relataires)
- Reivindicació (Agrada a 1 relataires)