Cercador
Un plat que se serveix fred
Un relat de: RitaEsperes...què esperes? Esperes un món millor, algú que et prometi que l'endemà despertaràs, que no tindràs por, que mai més ploraràs. I jo, jo no t'ho puc prometre...no puc esperar-te, perquè no ho sé fer. Sempre m'ha fet por la foscor, no podia dormir sola. I ara, no només la foscor m'aterra...també tinc temor a la llum, i a la seva enlluernadora veritat...Tinc por, tinc por d'ell com mai n'havia tingut. ELL...m'ha fet patir i ho segueix fent. I no pateixo perquè l'hagi estimat...de fet, no ho he fet mai...i les seves declaracions d'amor? Tot falses paraules, aquell dia es deixà el poder de les paraules a casa...aquell dia i tots els darrers.
L'odio, i no l'odio per haver-lo estimat, no és odi derivat d'un amor intens...és odi provocat per seva malícia, la seva habilitat per no fer mai el què creu correcte, per esgarrar-ho tot...M'agradaria no haver-lo conegut mai, així no hauria conegut el verdader dimoni, no se m'hauria personificat el mal...i el meu dolor, ara fugiria...un dolor, per altra banda, inecessari....Sí, l'ha cagada, i mai més podrà tornar a arreglar-ho. I la pobra xicota que l'aguanta ara??L'única que l'aguantarà evidentment...Ella també és com ell...la dona del diable...
Immersa en l'eterna foscor...et busco...sé que ets amb mi però que mai hi seràs com jo voldria perquè el teu amor no supera les fronteres de l'amistat...però tu, i només tu, ets l'única persona que podria ajudar-me, que podria treure l'ira que sento contra ell. Escriure és l'única manera de fer una venjança coherent...escriure em deixa respirar, però no puc...sento que és ineficaç i el temps corre...corre i no podré tornar-m'hi, no podré ser tant dolenta...potser perquè la diferència que existeix entre ell i jo, és que jo no sóc mala persona, i ell és el diable: el diable dins d'una disfressa de pell humana.
l´Autor
![Foto de perfil de Rita Foto de perfil de Rita](/imatges_autors/132144.jpg?rnd=331383748)
14 Relats
14 Comentaris
17352 Lectures
Valoració de l'autor: 9.50
Biografia:
Vaig néixer un dia d'abril de 1987 en un hospital de Sant Cugat, població propera a Barcelona. Suposo que aquell fou un dels dies més feliços de la vida dels meus pares, a part d'anys després, el dia en el que va néixer el meu germà petit. Per mi, només fou el principi de la meva mort, l'entrada al món un món que des d'aquell dia, i per moltes raons, no se'm presentava fàcil.Últims relats de l'autor
- Gràcies per matar-me
- I aquesta vegada. has tornat per quedar-te?¿
- Prou, un relat d'Èvuc
- Testament
- Un plat que se serveix fred
- Cuina osonenca
- Abans de la guerra...
- L' Anomalia
- Trucada
- Carta d'una amiga d'una amiga per l'Adriana
- Estimar per sempre...
- Jo mateixa des del teu punt de vista
- Ell i ella o ella i ell...(Fet i fet, literatura barata)
- Suicidi