Cercador
Tarda lentissima
Un relat de: EsferaLa tarda lentíssima escriu pels racons ombrívols
fileres interminables de lletres que llegides són intimistes
i omplen amb un sere dolor la tristesa de l'enyorança.
Un rellotge colpeja les hores fins a trenar-se amb la fosca:
es fa de nit, a ciutat. Pel cel obert
rampen olors i sons i remors d'aparells llunyans,
que s'entosudeixen en rimar deliciosament amb el silenci opac de casa.
Un airet agosarat juga amb unes cortines, massa brutes, tantmateix,
que prenen del vent la forma màgica que les dóna vida infinitesimal.
Pugen des del carrer les llums i fan amagar la blava grisor del capvespre.
T'escriuré un bell poema de melangia
que et digui entre colors escollits que em costa tant no tenir-te....
Deixaré bocins de no-res, per les parets massa nues,
i aquest no-res, absorvira l'aire i aquest moviment t'aproparà a mi
i jo hi faré niu, entre els teus plecs, i dormiré, amb sabor a per sempre
entre la calidesa muda avui vestida d'intensa absència.
No tinc res, que no sigui l'enyor primíssim, un fil de dolor
que apreta la gola i aspreja els ulls i afila la parla
fins a fer-la només una remor, que llisca
entre els sons del cel-obert, ara ple, a mitja tarda, somort.
De lluny m'arriben el son de la campana dels Caputxins...
de dins el resso de l'ansia.
Comentaris
-
guay[Ofensiu]Becari | 16-09-2005
quan la poesia es fa música. Fantàstic
-
***[Ofensiu]Llibre | 16-09-2005
Trobo que és ben curiós, quan acabem de llegir un relat, quina és la sensació que ens queda. Què és allò que ens ha impactat més. I estic convençuda que cada persona, cada lector, podria dir-hi la seva.
I faig aquesta reflexió perquè en llegir-te, m'ha encantat la musicalitat del text. Però el que m'ha impactat perquè m'ha sembla una frase bella i ben trobada ha estat De lluny m'arriben el son de la campana dels Caputxins...
de dins el resso de l'ansia.
El ressó de l'ànsia... ben trobat!
LLIBRE
l´Autor
![Foto de perfil de Esfera Foto de perfil de Esfera](/imatges_autors/148681.jpg?rnd=1775467460)
21 Relats
15 Comentaris
22011 Lectures
Valoració de l'autor: 9.75
Biografia:
Nat de nituna nit de fina pluja i de dresseres inquietes.
Viu que no viu en una campana de vidre.
Mor que no mor en una cel·la grisa.
Pero estima els ocells
i travessa els seus somnis
amb bell recel de la poesia estrenada.
Morira un dia de Març
agolpant-se-li la sang ja trenada amb fel,
i vindran tots els blaus del mar
a escriure-li sobre la pell
el mes dolç poema blanc
de freda escuma.
Últims relats de l'autor
- Des del mar al gris
- A Moewe, en silenci..... 04
- A Moewe, en silenci ..... 03
- A Moewe, en silenci..... 02
- A Moewe, en silenci...... 01
- Figures que flueixen per la ment
- Cristina
- Deixa'm arrodolinar-me al teu envolt
- Primavera estrenada
- Des dels teus plecs mes esencials
- De color purissim.
- Migjorn
- Son Sant Joan
- Apareixes avui
- Tarda lentissima